Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2025 Справа №607/11528/25 Провадження №2/607/3633/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Крет Юлія Михайлівна до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Перша тернопільська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Крет Юлію Михайлівну звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перша тернопільська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за нею право власності на 3/5 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем після померлої сестри ОСОБА_4 . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцям. У зв`язку із цим, позивач просить визнати за нею право власності на 3/5 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.11.2025 представником позивача подано суду позовну заяву в новій редакції, в якій остання просить визнати за позивачкою право власності на 1/10 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем після померлих матері ОСОБА_5 та сестри ОСОБА_4 . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцям. У зв`язку із цим, позивач просить визнати за нею право власності на 1/10 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 20.06.2025 відкрито провадження у цивільній справі №607/11528/25. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 19.09.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 13.10.2025 постановлено залучити до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_6 , що відображено в протоколі судового засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подавши суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просила суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечила.

Третя особа ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи Першої тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 27.02.2008 Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №16.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82186352 від 13.08.2025 року. Спадкоємцями є чоловік померлої ОСОБА_7 , 1936 р.н. та дочка померлої ОСОБА_1 , 1966 р.н. Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка №758 від 18.09.2025 видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Таким чином, належну ОСОБА_5 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в рівних частках успадкували чоловік померлої ОСОБА_7 та дочка померлої ОСОБА_1 , а саме по 1/10 частці кожен.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №53.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, окрім іншого майна, з 3/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 (1/5 частка належна йому, як члену колгоспного двору та 1/10 частка успадкована після смерті дружини ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

За життя, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 на випадок смерті було складено заповіт, посвідчений старостою сіл Скоморохи, Смолянка, Прошова і Теофілівка Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Прус І.С. за реєстровим № 5/1, відповідно до якого, ОСОБА_7 все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вбачається із копії спадкової справи №14/2019 заведеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою за заявою дочки померлого ОСОБА_4 від 26.09.2019 про прийняття спадщини за заповітом. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку згідно статті 1241 ЦК України немає.

ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. №84/02-31 від 15.07.2020, ОСОБА_4 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 17.02.2022 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №412.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 (1/5 частка належна їй, як члену колгоспного двору та 3/10 частки успадковані після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

Як вбачається із копії спадкової справи №391/2022 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Утинською З.З. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою сестри померлої ОСОБА_1 від 02.06.2022 за №756 про прийняття спадщини за законом. Заповіту ОСОБА_4 , згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №69101403, не складала.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Утинської З.З. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Утинської З.З. №261/02-31 від 14.02.2025, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві.

Згідно довідки, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 20.12.2021 за № 87, згідно даних книги №2 за 1991 -1995 роки погосподарського обліку АДРЕСА_1 , станом на ІНФОРМАЦІЯ_9 житловий будинок належав - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У колгоспному дворі за даною адресою станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: голова двору - ОСОБА_7 , 1936 р.н.; дружина - ОСОБА_8 , 1939 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочка - ОСОБА_9 , 1965 р.н.; дочка - ОСОБА_1 , 1966 р.н.; внучка - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 18 вересня 2024 року за № 986 станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_7 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, видане Тернопільською районною радою 30 листопада 1990 року на підставі рішення виконкому № 59 від 30 листопада 1990 року та записано 30 листопада 1990 року в реєстрову книгу № 1 за реєстром № 30.

23.09.2024 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Відповідно до експлікації приміщень будинку садибного типу, загальна площа житлового будинку становить 46,3 кв.м., житлова 38,1 кв.м.

Як вбачається із інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 24.09.2024 за №1008 по обліку бюро житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , рахується за головою колгоспного двору ОСОБА_7 . Дозвільні документи на будівництво незавершеної будівництвом прибудови з підвалом літ «А1» готовністю 46% замовником не надано.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року).

Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1939 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 належить по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Враховуючи те, що ОСОБА_5 заповіту щодо належного їй майна - 1/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 не складала, спадщину після її смерті прийняли чоловік ОСОБА_7 , 1936 р.н. та дочка померлої ОСОБА_1 , 1966 р.н. Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка №758 від 18.09.2025 видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 успадкували після смерті ОСОБА_5 по 1/10 частині житлового будинку, кожен.

Щодо порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 , Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , який за життя склав заповіт, яким, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 він заповів ОСОБА_4 , остання спадщину прийняла, подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, а тому вона успадкувала належні померлому 3/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (1/5 частка належна йому, як члену колгоспного двору та 1/10 успадкована після смерті дружини ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Отже, Судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 , їй, з врахуванням власної та успадкованої після батька частки, належали 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (1/5 частка належна їй, як члену колгоспного двору та 3/10 успадкована після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою померлої ОСОБА_4 , та спадщину після смерті останньої прийняла, як спадкоємець за законом.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 заповіту щодо належного їй, як члену колгоспного двору майна 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 не складала, спадщину після її смерті прийняла сестра ОСОБА_1 , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, успадкувавши належну спадкодавцеві частку житлового будинку.

Таким чином, загальна частка успадкованої ОСОБА_1 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , складає: 1/10 частка після смерті матері ОСОБА_5 та 1/2 частка після смерті сестри ОСОБА_4 .

За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, що позивач просить визнати за нею право власності на 1/10 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 та визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Разом з тим, на підставі наявних у справі документів судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 містить самочинні добудови, а саме прибудову з підвалом літ «А1» готовністю 46%, що підтверджується інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна за №1008 від 24.09.2024, виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/10 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 та права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 , за винятком самочинно побудованих споруд - прибудову з підвалом літ «А1» готовністю 46%.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 206, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1223, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Крет Юлія Михайлівна до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Перша тернопільська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 46,3 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за винятком самочинно побудованих споруд - прибудови з підвалом під літ.«А1» готовністю 46%.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 46,3 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за винятком самочинно побудованих споруд - прибудови з підвалом під літ.«А1» готовністю 46%.

В задоволені решти позовних вимог, відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: с.Глещава, Тернопільського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: Перша тернопільська державна нотаріальна контора, адреса місця знаходження: вул.Коперника, 1, м.Тернопіль, .

Третя особа: ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич