Номер провадження 2/725/2156/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попової Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року позивач через свого представника звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 18.08.2024 року ї її карткових рахунків НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих в АТ «Ощадбанк» були протиправно списані кошти. Зокрема, близько 20 год. 50 хв. з її карткового рахунку НОМЕР_2 третіми особами було протиправно здійснено перекази грошових коштів в сумі 50 000 грн., а з рахунку НОМЕР_1 перекази в сумі 20 000 грн. на розрахункові рахунки в ПАТ «Кредит Дніпро». Про вказані транзакції вона невідкладно повідомила на гарячу лінію банку - відповідача з метою якнайшвидшого блокування карткових рахунків. Звертала увагу на те, що жодних смс-повідомлень про проведені транзакції за картковими рахунками за прив`язаним до мобільного додатку "ОщадБанк" номером телефону, а саме тел. НОМЕР_3 , вона не отримувала.

З огляду на вказані події вона, 22 серпня 2024 року, звернулася до ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення на підставі якої були внесені відомості в ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0003289 по факту того, що невідомі особи шахрайським шляхом, отримавши дані до вищевказаних банківських рахунків та заволодівши доступом до мобільного додатку «ОщадБанк» спричинили їй матеріальної шкоди на загальну суму 70 000 грн.

В подальшому, 02 жовтня 2024 року вона звернулась до відділення «Ощадбанк» в м. Чернівці із заявою-повідомлення про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку та закриття заборгованості, в якій просила закрити заборгованість за кредитним рахунком та повернути залишки коштів до того стану, в якому вони були до виконання несанкціонованих операцій. Також, у вищезазначеній заяві просила розпочати службове розслідування за фактом шахрайських дій, вчинених невстановленими особами (не виключено самих співробітників банку), які безперешкодно заволоділи грошовими коштами. У відповідь на таке звернення листом від 15.10.2024 року відповідачем було відмовлено у поверненні коштів та закриттю боргового зобов`язання, рекомендовано співпрацювати з правоохоронними органами.

Вважає, що її вина у списанні грошових коштів з її карткових рахунків відсутня, натомість відповідач відмовляється добровільно повернути списані кошти та повідомляє про необхідність погасити заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 70000 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача вказувала на те, що відповідно до даних процесингового центру АТ «Ощадбанк» було встановлено, що 19.08.2024 року о 22 год. 07 хв. відбувся дзвінок з фінансового номеру телефону позивача на контакт-центр відповідача в якому позивач підтвердила самостійну передачу даних платіжної картки та самої платіжної картки третім особам, розголошення індивідуально-облікової інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. На підтвердження вказаних обставин долучила до матеріалів справи диск з аудіозаписом телефонної розмови.

Також, звертала увагу на те, що фінансовий номер позивача не змінювався та є активним і на момент звернення до суду з даним позовом, витягом з програмного комплексу щодо проведених грошових переказів було встановлено, що з рахунку НОМЕР_2 було списано 19000 грн., а з рахунку НОМЕР_1 - 14000 грн., що спростовує твердження позивача про списання в загальному 70000 грн. При цьому, позивачем в добровільному порядку було погашено використаний кредитний ліміт по рахунку НОМЕР_2 . Крім того, процесинговий центр підтвердив, що оскаржувані операції переказів було здійснено в мобільному додатку Ощад 24/7 (нова версія Flumo), підтверджувались кодом ОТП в смс на фінансовий номер держателя. Для реєстрації і встановлення нового мобільного додатку використовуються реквізити ПК та ПІН-код до неї, які відомі тільки клієнту, а також одноразові ОТР-паролі. які надаються клієнту в автоматичному режимі на фінансовий номер мобільного телефону під час дзвінка. Позивач також у телефонній розмові19.08.2024 року підтвердила, що телефон мобільний у неї та жодних проблем із сім картою не виникало.

Таким чином, вважає доведеним той факт, що позивач своїми діями сприяла грошовим переказам з її карткових рахунків, а тому відповідальність за списання грошових коштів не може бути покладена на відповідача.

В рамках судового розгляду даного спору судом було витребувано докази, а саме: у ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області інформацію про те, чи закінчено досудове розслідування кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0003289 від 23.08.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України; у ПАТ «ВФ Україна» (01601, м.Київ, вул.Лейпцизька, 15) наступну інформацію: чи здійснювалося блокування оператором мобільного зв`язку абонентського номера НОМЕР_3 з 18.08.2024р. по 22.08.2024р.; якщо так, то яка адреса розташування та номери базових станцій, які забезпечували зв`язок із даним номером у вище вказаний період?; чи видавалася і була активована нова сім карта оператором мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 з 18.08.2024р. по 22.08.2024р.; якщо так, то який номер та яка адреса відділення, яке видавало сім карту у вище вказаний період; яка адреса та який номер базової станції, яка забезпечувала зв`язок при активації нової сім картки з номером НОМЕР_3 з 18.08.2024р. по 22.08.2024р; надати типи з`єднання абонентського номера НОМЕР_3 з 18.08.2024р. по 22.08.2024р: вхідні та вихідні дзвінки, SMS (короткі текстові повідомлення), MMS (мультимедійні повідомлення), GPRS (передача інформації по незайнятій голосовим зв`язком смузі частот), переадресація тощо; дата, час та тривалість з`єднань, у тому числі з`єднання нульової тривалості (неприйняті виклики) по тел. НОМЕР_3 з 18.08.2024р. по 22.08.2024р; - ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання (абонентський номер, ІЗМЕІ), з якими відбувалися сеанси зв`язку абонента НОМЕР_3 з 18.08.2024р. по 22.08.2024р., у АТ «Банк Кредит Дніпро» (Україна, 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32) наступні докази: інформацію щодо власника платіжної картки НОМЕР_4 (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, місце реєстрації); підтвердження надходження грошових коштів на платіжну картку НОМЕР_4 в період з 18.08.2024р. по 20.08.2024р. в сумі 70000,00грн.; виписку по платіжній картці НОМЕР_4 за період з 18.08.2024 року по 20.08.2024 року.

Також, в рамках судового розгляду даного спору судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , оскільки за наслідками отриманої судом інформації з АТ «Банк Кредит Дніпро» було встановлено власника платіжної картки НОМЕР_4 на яку була здійснена спірна транзакція з картки позивачки.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, від останніх до суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі, третя особа, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, за наслідками розгляду справи встановлено, що 31.03.2017 року позивач приєдналась до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу та їй було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_5 на умовах тарифного пакету «Зарплатний» (а/с 51).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 05.03.2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії на підставі відповідачем було надано їй кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № НОМЕР_6 у розмірі 87000 грн. (а/с 52).

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (частина перша статті 1066 ЦК України).

Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

За наслідками розгляду справи встановлено, що 02.10.2024 року ОСОБА_1 зверталась до відповідача із заявою щодо наявності у неї оскаржуваних транзакцій 18.08.2024 року на що отримала відповідь від 11.10.2024 року №11/5-16/8488/2024/С відповідно до якої банком встановлено, що оскаржувані транзакції 18.08.2024 року були здійснені за результатами успішного входу до Системи дистанційного банківського обслуговування ( «Мобільний Ошад». Дані операції здійснено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжне картки Банку, випущеної на ім`я позивача, з обов`язковою ідентифікацією/верифікацією клієнта правильним введенням одноразового коду доступу до « Мобільного Ощаду »/біометрії та правильним введенням одноразового коду доступу для входу в «Мобільний Ощад»/підтвердження операції, який надавався Банком 18.08.2024 року на її фінансовий номер телефону. Реєстрацію та вхід до « Мобільного Ощаду » було здійснено з використанням реквізитів картки позивача № НОМЕР_7 18.08.2024 року о 20:19:57 (а/с 11).

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет доказування та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Так, позивач у тексті позову зазначала, що вона жодним чином не спряла своїми діями незаконному використанню інформації, яка дала б змогу третім особам ініціювати відповідні платіжні операції від її імені з її карткового рахунку, натомість представником банку долучено до матеріалів справи електронне повідомлення Процесингового центру щодо надання інформації по операціях клієнта ТВБВ №10025/057 філії ЧОУ АТ «Ощадбанк» Герасименко Л.С., РНОКПП НОМЕР_8 , з якого вбачається, що 18.08.2024 року о 20:18 - вихідний автоматичний IVR-дзвінок для підтвердження реєстрації в системі «Ощад 24/7», який був успішно прийнятий. Під час дзвінка система інформує клієнта, що не потрібно розголошувати отриманий одноразовий пароль в чат-ботах (Messenger, Viber, Telegram), а використовувати тільки для доступу в систему дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7». Для підтвердження реєстрації та отримання одноразового пароля клієнту необхідно було натиснути цифру 1 на клавіатурі телефона. що клієнт і здійснив. Після підтвердження, клієнту було озвучено одноразовий пароль. Даний дзвінок здійснювався системою автоматично, без з`єднання з оператором; 19.08.2024 року о 22:07 - вхідний дзвінок, запит щодо зняття коштів з карток без відома клієнта. Клієнт повідомила, що картки заблокувала через додаток «Мобільний Ощад». Також, клієнт повідомила, що через додаток OLX допомагала продавати певний товар дитині та 18.08.2024 року вела переписку з потенційним покупцем, які просили перейти за певним посиланням, що начебто туди були переказані кошти. Також, повідомила, що дала донці дані кредитної картки для ведення переписки. Оператор заблокував ПК № НОМЕР_7 (КР № НОМЕР_11), НОМЕР_9 (КР № НОМЕР_12), НОМЕР_10 (КР № НОМЕР_13) з причини шахрайства, зафіксував відмову від операцій за 18.08.2024 рік, заблокував та закрив обліковий запис Ощад 24/7 та токени. Оператор проінформував клієнта, що необхідно здійснити перевипуск карток. Також, оператор рекомендував клієнту в найкоротші терміни звернутись до поліції або до кіберполіції для написання відповідної заяви та з копією заяви з поліції звертатись до відділення Банку (аудіо збережено) (а/с 71).

Наведені у повідомленні Процесингового центру обставини підтверджуються також долученим до матеріалів справи аудіозаписом розмови позивача з працівником банку з якого вбачається, що позивач підтвердила передачу кредитної картки своїй дитині, яка мала намір щось продати на сайті OLX та вела переписку з іншими особами, припустила, виконуючи їх вказівки (01:39 хв. аудіо, 02:55 хв. аудіо, 03:10 хв. аудіо) (а/с 96).

Відповідно до п.2, 3 ч.20 ст.38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права.

Емітент зобов`язаний забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату електронного платіжного засобу, або втрату індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання електронного платіжного засобу після отримання такого повідомлення; повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу. У разі невиконання емітентом обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від виконання таких операцій несе емітент. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі: інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача, про що зазначено в договорі про надання платіжних послуг (п.4, 6 ч.19 ст.38 Закону України «Про платіжні послуги»).

Пунктом 141 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №164, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення).

Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22.

Згідно з ч.3 ст.1068 ЦК України, банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Отже, виконання розпоряджень клієнта про перерахування коштів з рахунку є обов`язком банку.

Представником банку долучено до матеріалів справи копію договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб до якого приєдналась позивач при відкритті їй карткового рахунку (а/с 64-70).

Згідно з п.п.17.4.3. п. 17.4. розділу XVII. договору клієнт погоджується з тим, що розуміє всі ризики, пов`язані з розголошенням логіну клієнта, паролю для входу в систему дистанційного банківського обслуговування, номеру мобільного телефону клієнта та/або одноразових цифрових паролів, а також будь-якої інформації про свої рахунки, що є банківською таємницею, при здійсненні доступу до системи дистанційного банківського обслуговування не з власного комп`ютера або мобільного телефону, та несе всю відповідальність за такі випадки.

Відповідно до п.п.17.4.4. п.17.4. XVII. договору клієнт персонально відповідає за зберігання і це розголошення третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних при роботі дистанційного банківського обслуговування, компрометацію ідентифікаційних/авторизаційних даних за допомогою вірусів і програм шпигунів на персональному програмному забезпеченні клієнта. Банк не несе відповідальності за операції з картковим рахунком клієнта при розголошенні третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних, відсутності сертифікованого антивірусного забезпечення.

За таких обставин саме на позивача покладено обов`язок нерозголошення (не розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку вразі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.

Згідно з п.п.17.4.5. п.17.4. розділу XVII. договору клієнт погоджується з тим, що розуміє всі ризики, пов`язані з неповідомленням або несвоєчасним повідомленням ним банку щодо зміни номеру мобільного телефону. Клієнт несе всю відповідальність та звільняє банк від будь-якої відповідальності, що може виникнути у зв`язку з відправленням банком коду підтвердження операції на попередній номер мобільного телефону клієнта.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що банком доведено відсутність своєї вини щодо списання коштів з карткових рахунків позивача 18.08.2024 року, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», ст.ст. 1066, 1068, 1071, 1073 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд м. Чернівці.

Повний текест рішення виготовлений 10.12.2025 року.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.