Єдиний унікальний номер 341/2135/24
Номер провадження 2/341/121/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку загального позовного провадження без участі сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Більшівцівської селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності.

установив

Представник Раврик І. Д. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Більшівцівської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . За життя мати склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла позивачу ОСОБА_1 . Позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак перешкодою у нотаріальному оформленні є відсутність правовстановлюючих документів на це майно.

З огляду на викладене, просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 69,2 кв. м та господарські споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 листопада 2024 року, яке відкладено на 03 грудня 2024 року.

Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 грудня 2024 року.

У чергове судове засідання 27 лютого 2025 року сторони не з`явились, хоча повідомлені про розгляд справи належним чином відповідно до норм статті 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення судового засідання не надсилали.

Представник Більшівцівської селищної ради Івано-Франківської області 17 грудня 2024 року надіслав до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі відповідного представника, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а. с. 19).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки такі повідомлені належним чином про судове засідання, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали, представник відповідача просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами загального позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , підтверджується, що спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8).

Відповідно до змісту копії заповіту від 13 березня 2007 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Більшівцівської селищної ради Галицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 30, підтверджується, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті, все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 (а. с. 7).

Згідно з копією довідки від 30 жовтня 2024 року № 376 на момент смерті ОСОБА_2 разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований син ОСОБА_1 , 1966 року народження (а. с. 31).

Відповідно до змісту копії акта від 21 грудня 1992 року виконавчого комітету Більшівцівської селищної ради народних депутатів про закінчення забудови індивідуальної садиби ОСОБА_2 , затвердженого рішенням виконкому Більшівцівської селищної ради народних депутатів від 24 грудня 1993 року підтверджується, що відповідна комісія постановила забудову громадянки ОСОБА_2 , яка знаходиться в АДРЕСА_1 , вважати прийнятою в експлуатацію з оцінкою добре. Відповідно до вказаного акта забудова присадибної ділянки розпочата у липні 1970 року та закінчена у вересні 1980 року. На присадибній земельній ділянці побудовано одноповерховий житловий будинок, який маєверанду, коридор, дві житлові кімнати, кухню. Площа забудови 91,98 кв. м (а. с. 55-56).

Відповідно до копії характеристики з технічного паспорта від 10 жовтня 1992 року на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який збудований 1980 року, підтверджується факт побудови вказаного будинку з господарськими спорудами, а саме: літня кухня у 1967 році літера «Б», стайня у 1967 році літера «В», погріб у 1980 році літера «Г», ворота № 1 та огорожа № 2 (а. с. 57-59).

На замовлення позивача 06 червня 2024 року виготовлений технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 16-19).

Відповідно до копії характеристики з технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за вищевказаною адресою, який збудований 1980 року, підтверджується факт побудови вказаного будинку з господарськими спорудами, а саме: літня кухня у 1967 році літера «Б», стайня у 1991 році літера «В», погріб у 1967 році літера «Г», вбиральня у 1991 році літера «Д», ворота № 1 та огорожа № 2 (а. с. 19).

Отже, суд установив, що будинок, право власності на який просить визнати позивач, збудований у 1980 році та прийнятий в експлуатацію у грудні 1992 року.

Згідно з копією довідки від 11 червня 2024 року № 213, виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, реєстрація права власності на вказане майно в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», підтверджується, що реєстрація права власності на вищевказане будинковолодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не здійснювалась (а. с. 14).

Позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76409502 (а. с. 9).

Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Кіщук Л. І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 липня 2024 року підтверджується, що нотаріус відмовив ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане спадкове майно (а. с. 12).

Згідно зі змістом копії довідки від 27 червня 2024 року № 1011/02-14, виданої державним нотаріусом Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Кіщук Л. І., у Галицькій державній нотаріальній конторі 29 березня 2024 року заведена спадкова справа № 103/2024 на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 10).

На виконання ухвали суду від 25 жовтня 2024 року державний нотаріус надіслала до суду 05 листопада 2024 року лист, у якому зазначила, що Галицькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_2 , 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , 29 березня 2024 року заведено спадкову справу № 103/2024 на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 . Із заявою про прийняття спадщини (заява від 10 липня 2024 року № 604) за заповітом звернувся син спадкодавиці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 16 серпня 2024 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,2431 га, що в смт. Більшівці, урочище «Сільгосптехніка», Івано-Франківський район, Івано-Франківська область. Інших осіб, які б звертались до Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , немає (а. с. 35).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Приписами частини третьої статті 1223 ЦК України установлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до Закону України від 15.04.2014 №1212-VII " Про внесення змін до статті 19 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" доповнено частиною третьою, якою передбачено, що для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об?єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05.08.1992, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений- сільським головою) або відповідною архівною установою.

У постанові від 15.10.2020 в справі № 623/214/17 Верховний Суд зазначив, що до 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформлені права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23.02.2016 № 8.4-35//18/1).

Суд установив, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав спадкодавиці ОСОБА_2 , що підтверджено дослідженими доказами, а саме технічним паспортом від 10 жовтня 1992 року на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та актом від 21 грудня 1992 року виконавчого комітету Більшівцівської селищної ради народних депутатів про закінчення забудови індивідуальної садиби ОСОБА_2 , затвердженого рішенням виконкому Більшівцівської селищної ради народних депутатів від 24 грудня 1993 року. Такий будинок збудований у 1980 році та введений в експлуатацію у жовтні 1992 року, що підтверджує право власності на нього спадкодавиці, яке у 1992 році не підлягало обов`язковій державній реєстрації.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Суд установив та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем на спадкове майно, зокрема, на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке на день смерті належало його матері ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців, які б претендували на вказане спадкове майно не встановлено.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем пред`явленої позовної вимоги не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб.

З врахуванням наведеного вище, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, зокрема на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у встановлений строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_1 до Більшівцівської селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 69,2 кв. м та господарські споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 березня 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

відповідач Бішівцівська селищна рада Івано-Франківської області, місцезнаходження за адресою: вул. Майдан Вічевий, 1, смт. Більшівці, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ