Справа № 367/3975/22
Провадження №2/367/3411/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Опанасенко А.А.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа: Бучанська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в:

05 жовтня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа: Бучанська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування.

Обґрунтовуючи позов, представник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, серія НОМЕР_1 .

Вказує, що ОСОБА_6 знаходився у зареєстрованому шлюбі із позивачкою ОСОБА_2 з 27 червня 2020 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 27 червня 2020 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, серія НОМЕР_2 .

Стверджує, що за життя ОСОБА_6 склав заповіт, відповідно до якого заповів належну йому частку в праві власності своїй дружині ОСОБА_2 , а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_2.

Вказує, що після смерті чоловіка ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом до Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області, державним нотаріусом Фальковською Ларисою Михайлівною було заведено спадкову справу та зроблено відповідні запити для встановлення спадкового майна, що підтверджується копією відповідного запиту нотаріуса від 11 січня 2022 року.

Зазначає, що нещодавно позивачка дізналася, що із заявою про прийняття спадщини також звернувся спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_6 , його син від першого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законним представником якого є його мати ОСОБА_4 , підтверджуючі документи зазначених обставин знаходяться в матеріалах спадкової справи.

Вказує, що позивачка дуже здивувалася зазначеному факту, оскільки син ОСОБА_3 не спілкувався з батьком та не бачив його з 2018 року, незважаючи на неодноразові звернення та прохання про побачення та підтримку він повністю усунувся від спілкування та допомоги, у якій нуждався спадкодавець.

Стверджує, що ОСОБА_6 помер у віці 70 років, останні роки хворів на тяжку хворобу, а саме цукровий діабет та паліорганну недостатність, потребував стороннього догляду та підтримки, приготування їжі та допомоги в пересуванні, тобто знаходився у безпорадному стані, що підтверджується медичними довідками.

Наголошує на тому, що весь тягар по піклуванню, лікуванню та догляду за важкохворим взяла на себе позивачка ОСОБА_2 , натомість, рідний син самоусунувся від будь-якої допомоги своєму батькові в той час, коли останній знаходився в дуже важкому й безпорадному стані та особливо потребував участі та уваги саме з боку самих близьких та рідних людей.

Зазначає, що весь час коли ОСОБА_6 потребував турботи сина, син його не навідував, не цікавився його здоров`ям, не допомагав та не здійснював догляд за ним, чим свідомо ухилився від надання будь-якої допомоги спадкодавцю, крім того, син навіть не відповідав на дзвінки батька ОСОБА_6 та не прийшов на його похорони.

Вказує, що за змістом частин 5, 6 статті 1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадньому стані, положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Враховуючи вищевикладене представник позивача просить усунути від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємця за законом першої черги ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07 жовтня 2022 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області про усунення від права на спадкування.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 20 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області про усунення від права на спадкування залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

08 листопада 2022 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 15 листопада 2022 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

22 травня 2023 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника відповідача ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 07 червня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було здійснено актовий запис № 351.

Вказує, що у ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , про що 18 грудня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було складено відповідний актовий запис № 3427 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Стверджує, що оскільки подружнє життя ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не склалося, рішенням Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/6105/18 від 27 червня 2018 року шлюб між ними було розірвано.

Зазначає, що за домовленістю сторін їх спільна неповнолітня дитина залишилась проживати разом із матір`ю ОСОБА_8 .

Вказує, що після розірвання шлюбу ОСОБА_8 разом із сином ОСОБА_3 переїхала на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина та вдруге вийшла заміж за ОСОБА_9 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу у м. Ганновері, Німеччина від 16 квітня 2021 року.

Стверджує, що ОСОБА_8 випадково стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вона, як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_3 , спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, звернулася із заявою про прийняття спадщини до Бучанської міської нотаріальної контори Київської області державного нотаріуса Фальковської Лариси Михайлівни, де було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 .

Наголошує на тому, що позивачем не долучено до позовної заяви жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_3 не спілкувався з батьком ОСОБА_6 та не відповідав на його телефонні дзвінки, а тому вказані обставини є не більше ніж особистими припущеннями позивача.

Стверджує, що про смерть ОСОБА_6 його офіційна дружина ОСОБА_2 навмисно не повідомляла, як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_3 з метою отримання всього спадку за заповітом, не зважаючи на його право обов`язкової частки у спадковому майні.

Представник зазначає, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6 його сину від першого шлюбу ОСОБА_3 було лише 13 років, таким чином стає незрозумілим, яким чином малолітня дитина могла надавати допомогу своєму батьку та яким чином він міг здійснювати догляд за батьком в силу свого віку та необхідності проходження навчання для отримання повної загальної середньої освіти.

Вказує, що позивачем не надано до суду доказів, що померлий ОСОБА_6 потребував надання допомоги саме його малолітнім сином ОСОБА_3 і що цю допомогу не могла надати офіційна дружина ОСОБА_2 , яка увесь час проживала разом із ОСОБА_6 до моменту його смерті.

Зазначає, що обов`язок по догляду за батьками у дитини виникає саме з моменту настання повноліття, що визначено у ст. 202 СК України.

Стверджує, що якщо особа потребує стороннього догляду за станом здоров`я, як про це зазначає позивач у позовній заяві, то відповідно до цього хворому видають довідку лікарського-консультативної комісії за встановленою формою № 080-4/о, затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України 09 березня 2021 року № 407, однак позивачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_6 потребував стороннього догляду у зв`язку із неможливістю здійснення самообслуговування через стійке порушення функцій організму і потребував догляду саме з боку свого малолітнього сина ОСОБА_3 .

Крім того, вказує, що ОСОБА_8 є власником автомобіля Lexus, моделі RX450H, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Зазначає, що після розірвання шлюбу вказаний транспортний засіб знаходився за адресою проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_1 .

Стверджує, що після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_8 звернулася до ОСОБА_2 шляхом направленням вимоги про повернення транспортного засобу, що належить їй на праві приватної власності, однак ОСОБА_2 повністю ігнорує будь-які контакти та не надає відповіді на офіційні запити, у зв`язку з чим ОСОБА_8 для захисту свої законних прав була вимушена звернутися із заявою до Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, Бучанським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000962 від 15 листопада 2022 року, однак автомобіль позивачем законному власнику досі не повернутий.

Вказує, що за вищенаведених обставин, вбачається, що ОСОБА_2 не доведені ті обставини на які вона посилається у позовній заяві та єдине що позивач має на меті це позбавити неповнолітню дитину свого чоловіка від першого шлюбу обов`язкової частки у спадщині, на яку він за законом має право.

Враховуючи вищевикладене представник просить відмовити у задоволенні позовної зачву у повному обсязі.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 23 червня 2023 року витребувано з Бучанської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19 липня 2023 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від Бучанської державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду від 23 червня 2023 року надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 03/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 14 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

22 січня 2024 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. визнано обов`язковою явку позивача (представника позивача) ОСОБА_2 в судове засідання в даній цивільній справі.

Ухвалою судді Ірпінської міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 23 лютого 2024 року повторно визнано обов`язковою явку позивача (представника позивача) ОСОБА_2 в судове засідання в даній цивільній справі.

28 серпня 2024 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області про усунення від права на спадкування залишено без розгляду, скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2022 року, якою накладено заборону на видачу Бучанською міською державною нотаріальною конторою Київської області свідоцтва про право на спадщину за спадковою справою, відкритою після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі №367/3975/22.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 січня 2025 року задоволено апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 , ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 серпня 2024 року скасовано, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_8 , третя особа: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області про усунення від права на спадкування направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_8 , яка є законним представником ОСОБА_3 - адвоката Буца Олександра Анатолійовича залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2025 року залишено без змін.

У судовому засіданні позивач та представник позивача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_8 - ОСОБА_1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи Бучанської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи із свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , 13 червня 2013 року ОСОБА_6 уклав шлюб із ОСОБА_4 , про що 13 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 351.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , про що 18 грудня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 3427, батьками ОСОБА_3 зазначені: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_4 .

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , 27 червня 2020 року ОСОБА_6 уклав шлюб із ОСОБА_2 , про що 27 червня 2020 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 207.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 16 грудня 2021 року складено відповідний актовий запис № 176.

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 564 від 16 грудня 2021 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років, причина смерті: поліорганна недостатність, уриксичний синдром, цукровий діабет.

Відповідно до замовлення на надання медичних послуг Товариства з обмеженою відповідальності «Медичний центр «Імпульс +» від 08 грудня 2021 року, ОСОБА_6 08 грудня 2021 року надавалася невідкладна медична допомога.

Згідно з заповітом від 10 листопада 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Лагодою Олександром Сергійовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 2792, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що спадкоємцем належних йому на день смерті: частки в праві власності на житловий будинок, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , частки в праві власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:075:0456, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , частки в праві власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:075:0459, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , частки в праві власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:075:0396, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , земельної ділянки, кадастровий номер якої :01:075:0818, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також відповідних прав щодо цієї нерухомості, що відповідно до закону можуть бути включені до складу спадщини призначив свою дружину ОСОБА_2 .

Відповідно до копії спадкової справи № 03/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 наданої Бучанською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 23 червня 2023 року вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися ОСОБА_2 , а також ОСОБА_10 , яка діє від імені свого малолітнього сина ОСОБА_3 .

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Як встановлено ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Як встановлено ч. ч. 2, 3 ст. 1235 ЦК України, заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Правові підстави для усунення від права на спадкування визначені у статті 1224 ЦК України.

Так, відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно з частиною 5 статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частиною 6 статті 1224 ЦК України встановлено, що положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Таким чином, закон передбачає можливість усунення особи від права на спадкування обов`язкової частки у спадщині за умови встановлення судом певного юридичного складу.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини 5 статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємців за умови отримання її від інших осіб.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, матеріалами справи не встановлено та не підтверджено позивачем жодним належним та допустимим доказом тієї обставини, що ОСОБА_6 потребував стороннього догляду у зв`язку із неможливістю здійснення самообслуговування через стійке порушення функцій організму, тобто не надано жодного доказу, що ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані.

Позивачем не надано переконливих та об`єктивних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 звертався до ОСОБА_3 з проханням про допомогу, догляду та утримання.

Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги своєму батькові, а саме доказів, які б підтверджували його винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець ОСОБА_6 дійсно потребував додаткової постійної допомоги саме від свого сина у зв`язку із безпорадним станом, звертався за допомогою до сина, а останній відмовив у наданні такої допомоги.

Також, судом встановлено, що станом на момент смерті ОСОБА_6 його сину ОСОБА_3 виповнилось 13 років, а тому в силу свого віку та чинного законодавства ОСОБА_3 не міг та не був зобов`язаний здійснювати догляд за своїм батьком.

Отже, матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_3 вчинив умисні дії чи бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд враховує, що лише в разі одночасного існування таких обставин, як перебування спадкодавця у безпорадному стані, умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві та існування потреби спадкодавця саме у допомозі спадкоємця, за умови доведеності зазначених фактів у сукупності, спадкоємець підлягає усуненню від спадкування.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними, допустимими та безспірними доказами, що є його процесуальним обов`язком в силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, одночасного настання всіх передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України обставин, які б давали підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, що містяться в матеріалах справи, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у позові понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Згідно із ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що судом ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову, суд, на підставі ч. 9 ст. 158 ЦПК України, вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення вказаного позову, вжиті в даній справі відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2022 року.

Керуючись ст. ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 158, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа: Бучанська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2022 року, якою накладено заборону на видачу Бучанською міською державною нотаріальною конторою Київської області свідоцтва про право на спадщину за спадковою справою, відкритою після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі №367/3975/22.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;

законний представник відповідача - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

третя особа - Бучанська державна нотаріальна контора, , адреса місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, м. Буча, бульвар Богдана Хмельницького, 5/5А, офіс 8.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук