Справа № 756/3994/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2788/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Яценко Н.О., у цивільній справі № 756/3994/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Зазначала, що ОСОБА_3 отримав від неї в борг грошові кошти в сумі 300 000,00 грн. та зобов`язався повернути отриману суму в повному обсязі до 01 березня 2021 року. Наведене підтверджується розпискою від 01 вересня 2020 року, яку ОСОБА_3 засвідчив власним підписом та скріпив печаткою, що належала йому як фізичній особі-підприємцю. Вказаною розпискою також визначено, що у разі неповернення ОСОБА_3 боргу в повному обсязі, останній зобов`язався надати їй право власності на автомобіль марки UAZ Patriot, колір сріблястий металік, кузов (кабіна) НОМЕР_1 , 2017 року випуску, шляхом переоформлення на неї або складення генеральної довіреності, тобто передати авто у її власність, та виплатити пеню в розмірі одного відсотка від запозиченої суми за кожен тиждень прострочення виплати. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, грошові кошти в сумі 300 000,00 грн. за життя не повернув, вищевказане авто у власність їй не передав. На адвокатський запит № 29/12 від 29 грудня 2022 року щодо відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 та визначення кола спадкоємців, отримано відповідь, згідно якої відмовлено в отриманні запитуваної інформації. Вказувала, що їй стало відомо, що спадкоємцем боржника є ОСОБА_2 , яка є правонаступником у спірних правовідносинах. Вона, як кредитор, вправі вимагати з відповідачки стягнення заборгованості, оскільки обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 , на її користь суму боргу згідно розписки, що складає 300 000,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що, неправильно застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 1281 ЦК України, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про те, що нею було пропущено шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємця. Суд першої інстанції пов`язував початок перебігу вказаного строку з проведенням 15 грудня 2021 року одночасного допиту її з ОСОБА_2 , в ході якого вона дізналась про смерть ОСОБА_3 . Разом з тим, положеннями ст. 1281 ЦК України чітко визначено, що кредитор спадкодавця має пред`явити свої вимоги протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини саме до спадкоємців, які прийняли спадщину. Проте, шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився ще 04 травня 2021 року, тобто за сім місяців до такого допиту, а тому вона вважала ОСОБА_2 такою, що не прийняла спадщину. Після 15 грудня 2021 року вини не зустрічались та не спілкувались між собою. Зазначає, що спадщину ж ОСОБА_2 прийняла 16 грудня 2021 року вже після допиту. Відтак, вона була позбавлена об`єктивної можливості пред`явити вимоги до ОСОБА_2 , оскільки остання у встановлений шестимісячний строк у спадщину не вступала.

В судовому засіданні адвокат Слівінський А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 та приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Моценко О.В., проти доводів апеляційної скарги заперечували, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за умовами якого останній отримав від ОСОБА_1 у борг грошові кошти в сумі 300 000,00 грн. та зобов`язався їх повернути до 01 березня 2021 року. На підтвердження укладення договору ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 розписку від 01 вересня 2020 року, оригінал якої стороною позивача надано суду (а.с. 5).

Вказаною розпискою визначено, що у разі неповернення ОСОБА_3 боргу в повному обсязі, останній зобов`язався надати ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки UAZ Patriot, колір сріблястий металік, кузов (кабіна) НОМЕР_1 , 2017 року випуску, шляхом переоформлення на неї або складення генеральної довіреності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 10).

Єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_2 .

Як убачається з копії спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. видано ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_3 , спадщина, на яку видано свідоцтва складається з: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , вкладу з відсотками та нарахованою компенсацією, що розміщений в АТ КБ «ПриватБанк» на суму 13 287,38 грн. (а.с. 168, 172).

29 грудня 2022 року представникОСОБА_1 - адвокат Вірьовкін О.І., подав до Житомирського державної нотаріального контори Житомирської області адвокатський запит з метою отримання інформації чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_3 та наявності спадкоємців останнього (а.с. 6).

04 січня 2023 року Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області надано відповідь №4/01-16 на вищевказаний адвокатський запит, що запитувана адвокатом Вірьовкіним О.І. інформація не може бути надана (а.с. 7).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що в даному випадку встановлено факт пропуску кредитором преклюзивного строку визначеного ст.ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відтак, законодавством визначено спеціальний порядок пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, а також межі відповідальності спадкоємців боржника. Відповідно до такого порядку для задоволення вимог до боржника, який помер, кредитор має звернутися до спадкоємців із вимогою, а спадкоємці зобов`язані задовольнити таку вимогу, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Разом із тим, положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором положень статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Під час вирішення спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника суди для правильного вирішення справи першочергово повинні встановити, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, тобто чи вчинив кредитор потрібні дії у матеріальних відносинах.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 була обізнана про смерть ОСОБА_3 , що також підтвердив її представник в суді апеляційної інстанції.

Згідно спадкової справи після смерті ОСОБА_3 його донька ОСОБА_2 10 листопада 2020 року звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я. із письмовою заявою про прийняття спадщини (а.с. 71).

16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. видано ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_3 , спадщина, на яку видано свідоцтва складається з: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , вкладу з відсотками та нарахованою компенсацією, що розміщений в АТ КБ «ПриватБанк» на суму 13 287,38 грн. (а.с. 168, 172).

При цьому згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, зокрема, претензії кредиторів.

За змістом наведених положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України подана кредитором претензія є однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи. Кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені особи спадкоємців взагалі.

Відповідно до пункту 3.11.17 розділу 3 «Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій» Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310, консул за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, консул повідомляє спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Отже кредитор у матеріальних відносинах може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника відповідно до вимог статті 1281 ЦК України в один із таких способів: безпосередньо спадкоємцю (спадкоємцям); опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини (за межами України - через консульські установи).

Вибір конкретного способу пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Зі спливом строків, визначених статтею 1281 ЦК України, і непред`явленням кредитором вимог до спадкоємців боржника, такий кредитор позбавляється права вимоги, тобто відповідне цивільне право припиняється, а кредитор втрачає можливість вимагати в суді захисту відповідного права.

Аналогічні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 638/1046/14-ц (провадження № 14-12цс24).

Заявляючи позовні вимоги про стягнення зі спадкоємиці позичальника ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 01 вересня 2020 року в розмірі 300 000,00 грн., ОСОБА_1 посилалася на те, що їй було невідомо про прийняття спадщини ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про право на спадщину, а про вказані обставини позивачці стало відомо після направлення адвокатського запиту № 29/12 від 29 грудня 2022 року.

Разом з тим, будучи обізнаною про смерть позичальника ОСОБА_3 , а також про наявність невиконаних ним боргових зобов`язань, ОСОБА_1 мала пред`явити вимогу до спадкоємців боржника через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, проте не вчинила жодних дій, які б свідчили про її волевиявлення, як кредитора, щодо спадкового майна ОСОБА_3 .

Матеріали спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_3 не містять вимоги кредитора ОСОБА_1 до спадкоємців померлого щодо повернення боргу.

Таким чином, шестимісячний строк пред`явлення вимоги кредитором спадкодавця до спадкоємця, визначений в ч. 2 ст. 1282 ЦК України закінчився 16 червня 2022 року.

Поряд із цим, з позовом до ОСОБА_2 в порядку ст. 1281 ЦК України щодо повернення коштів ОСОБА_1 звернулася лише 22 березня 2023 року (а.с. 12).

При цьому, звернення 29 грудня 2022 року до Житомирського державної нотаріального контори Житомирської області представникаОСОБА_1 задвокатським запитом з метою отримання інформації чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_3 та наявності спадкоємців останнього, з яким і пов`язує сторона позивача початок відліку строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідь, надана Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області 04 січня 2023 року, не містить запитуваної інформації через відсутність підстав для розголошення нотаріальної таємниці, а тому, звернення з таким запитом носить формальний характер задля створення фіктивної видимості дотримання строків, встановлених частиною третьою статті 1281 ЦК України.

Позивачкою не доведено факт пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців у межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України, що вказує на втрату позивачкою права вимоги до спадкоємців.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 300 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді