Справа № 939/2677/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.,

за участю секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 626698457. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 2/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 163 від 07 грудня 2021 року до вказаного договору факторингу до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 626698457. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 83 585,52 грн, з яких: 18 249,35 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 65 336,17 грн сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 22 вересня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» і ОСОБА_1 було укладено договір позики № , який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 944,99 грн, з яких: 4 499,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 32 445,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Також, 30 вересня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /736342, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 12 серпня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 12082022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 590,00 грн, з яких: 4 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 590,00 грн сума заборгованості за відсотками.

09 лютого 2024 року, 11 лютого 2024 року та 12 лютого 2024 року, між ТОВ «Аванс Кредит» і ОСОБА_1 було укладено кредитні договори № 15163-02/2024, № 17266-02/2024 і № 19547-02/2024, які підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 20 червня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 8 000,00 грн за кредитним договором № 15163-02/2024 від 09 лютого 2024 року; 8 000,00 грн за кредитним договором № 17266-02/2024 від 11 лютого 2024 року; 10 000,00 грн за кредитним договором № 19547-02/2024 від 12 лютого 2024 року.

Крім того, 09 лютого 2024 року та 13 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ОСОБА_1 було укладено кредитні договори № 09834-02/2024 і № 14174-02/2024, які підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 24 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 24062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 6 300,00 грн за кредитним договором № 09834-02/2024 від 09 лютого 2024 року; 7 000,00 грн за кредитним договором № 14174-02/2024 від 13 лютого 2024 року.

Всупереч умовам вказаних договорів, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, після відступлення права вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

У зв`язку з вказаними обставинами, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 175 420,51 грн і судові витрати.

За ухвалою суду від 18 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання.

09 грудня 2024 року до суду від представника відповідача адвоката Цокало Т.М. надійшов відзив на позов, згідно з яким відповідач вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування зазначено, що позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитних договорів було видано кредити саме в сумах заявлених позовних вимог, а визначення даних сум у кредитних договорах не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредитів відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань по договорах. Також, зазначено про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело переходу до нього прав вимоги за договором № 626698457, оскільки ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» не мав права на відступлення права вимоги, яким він не володів, а тому підстави для стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні. Щодо заборгованості за договором про надання позики № /2 від 22 вересня 2021 року представник відповідача вказала про те, що умовами вказаного договору передбачено строк користування кредитом, який становить 30 днів і загальну вартість кредиту в грошовому вираженні за умови неналежного виконання умов договору в розмірі 6 862,50 грн. Так, доказів того, що вказаний договір було автопролонговано та збільшено строк користування кредитом матеріали справи не містять, а несплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без волевиявлення сторін. Оскільки, строк надання позики сплив 22 жовтня 2021 року, то подальше нарахування процентів за користування позикою є неправомірним. Крім того, відповідач не визнає факт того, що позивач правомірно набув право грошової вимоги за договорами № /2 від 22 вересня 2021 року та № /736342 від 30 вересня 2021 року, на підставі договорів факторингу № 24/11-22 від 24 листопада 2022 року та 12082022 від 12 серпня 2022 року, оскільки витяги з реєстру боржників до вказаних договорів факторингу не підписані сторонами, а також позивачем не надано доказів сплати визначеної ціни продажу за відступлення права вимоги за вказаними договорами факторингу. Враховуючи зазначені у відзиві обставини, представник відповідача просила відмовити ТОВ «ФК «ЄАПБ» у задоволенні позовних вимог і стягнути понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000 гривень.

За ухвалою суду від 11 грудня 2024 року було ухвалено провести розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

19 грудня 2024 року до суду від представника позивача Летун Т.В. надійшла відповідь на відзив, у якій зокрема зазначено про те, що при укладенні кредитних договорів сторони узгодили розміри кредиту та позики, грошову одиницю у якій надано кошти, строки та умови користування ними, в кожному з договорів передбачено умови та строки нарахування відсотків, що свідчить про ознайомлення позичальника зі всіма істотними умовами договорів і про наявність волі відповідача на їх укладення в електронній формі на погоджених умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Жодних заперечень з приводу того, що позичальник не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення і підписання договору висловлено не було. Відповідно до умов договорів, кошти надано позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахування на банківську картку вказану позичальником при заповненні форми заявки на укладення договору. Перерахування коштів на платіжні картки відповідача за укладеними договорами було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операції з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно в безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також, умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, у зв`язку з чим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Водночас, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Так, заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких. Крім того, стосовно доводів відповідача щодо відступлення права вимоги, представником позивача зазначено про те, що за умовами додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони погодили, що первісний кредитор має право передавати (відступати) новому кредиторові свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги відповідно до форми, встановленій у відповідному додатку. Отже, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» може передавати окремими реєстрами ТОВ «Таліон Плюс» у строк до 31 грудня 2021 року право вимоги за кредитними договорами. Відповідно до реєстру прав вимоги № 163 від 07 грудня 2021 року право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу відповідно до умов договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», а останнє набуло права вимоги до боржників, що вказані в реєстрах прав вимоги. Також представником позивача зазначено, що позивач не погоджується із заявленим розміром правової допомоги в сумі 11 000 грн і вважає його неспівмірним і значно завищеним з огляду на малозначність і складність справи, оскільки предмет даної справи не є складним і не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність процесуальних документів також не є значним. Враховуючи обґрунтування заявленого розміру наданих послуг, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, представник вважала, що стороною відповідача не надано належного обґрунтування необхідності саме такої кількості та вартості послуг на правничу допомогу. Оскільки позивач не вбачає підстав для відшкодування витрат відповідача на правову допомогу адвоката, тому просить відмовити йому в стягненні з ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрат на правничу допомогу.

21 січня 2025 року до суду від представника відповідача адвоката Цокало Т.М. надійшли додаткові пояснення, згідно з якими відповідач, посилаючись на п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», визнав позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» частково в загальному розмірі 44 455 гривень.

Представник позивача Летун Т.В. у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Цокало Т.М. у судове засідання не з`явилися, відповідно до поданої представником заяви просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнали частково.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 626698457, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV6MQ77, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 18 250,00 грн, строком кредитування 30 днів до 07 жовтня 2021 року, зі сплатою дисконтної процентної ставки в розмірі 270,10% річних, у розрахунку 0,74 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно з п. 1.9.2. договору за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою у розмірі 388,10% річних, що становить 1,06% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до п. 1.9.3. договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду (а.с. 13-18, 224 зворотній бік, 285).

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Зі змісту договору факторингу вбачається, що реєстр прав вимоги це перелік прав вимог до боржників, що відступаються за цим договором; форма реєстру прав вимог наведена в додатку № 1 до цього договору. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги (а.с. 184-188).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 626698457 станом на 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 сплатив на користь ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» грошові кошти в загальному розмірі 3 662,00 грн, з яких 0,65 грн були зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а 3 646,35 грн в рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 225-226).

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, з якої вбачається, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимог (а.с. 19-21).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 163 від 07 грудня 2021 року, укладеного ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на виконання договору факторингу № 28/1118-010 від 28 листопада 2018 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 626698457 від 07 вересня 2021 року становить 53 674,87 грн, з яких: 18 249,35 грн заборгованість по основному боргу, 35 425,52 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 188 зворотній бік).

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 626698457 від 07 вересня 2021 року на рахунок ТОВ «Таліон Плюс» ОСОБА_1 грошові кошти не сплачено, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 226 зворотній бік-227).

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до вказаного договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до відповідача в сумі 83 585,52 грн, з яких: 18 249,35 грн заборгованість за основною сумою боргу, 65 336,17 грн заборгованість за відсотками (а.с. 22-24, 189-195).

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 626698457 станом на 31 серпня 2024 року становить 83 585,52 грн і складається із: 18 249,35 грн заборгованість по основному боргу, 65 336,17 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 25).

Крім того, 22 вересня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» і ОСОБА_1 було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 0d810d, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 500,00 грн, строком кредитування 30 днів до 22 жовтня 2021 року, зі сплатою відсоткової ставки 1,75% за один день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, або максимальної відсоткової ставки 3,5% за один день користування кредитом, яка застосовується за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності (а.с. 30-35, 37, 227 зворотній бік, 228).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № станом на 03 листопада 2022 року ОСОБА_1 сплатив на користь ТОВ «Інфінанс» грошові кошти в загальному розмірі 2 361,51 грн, з яких 0,01 грн були зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а 2 362,50 грн в рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 228 зворотній бік-231).

24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 944,99 грн, з яких: 4 499,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 32 445,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 38-42, 196-200, 201-202).

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № станом на 31 серпня 2024 року становить 36 944,99 грн і складається із: 4 499,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 32 445,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 43).

Також, 30 вересня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № /736342, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора R97714, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн, строком кредитування 30 днів до 29 жовтня 2021 року, зі сплатою фіксованої відсоткової ставки в розмірі 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, загальна вартість кредиту становить 7 000,00 грн, з яких: 4 000,00 грн сума кредиту за договором, 3 000,00 грн проценти за користування кредитом (а.с. 47-49, 284 зворотній бік).

12 серпня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 12082022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 590,00 грн, з яких: 4 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 590,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 50-53, 203-209).

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № /736342 станом на 31 серпня 2024 року становить 15 590,00 грн і складається із: 4 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 590,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 54).

09 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 15163-02/2024, який було підписано електронним підписом позичальника W0627, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2 000,00 грн, строком кредитування 120 днів до 07 червня 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 2,50 % в день; загальна вартість кредиту становить 8 000,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума кредиту за договором; 6 000,00 грн проценти за користування кредитом (а.с. 71-75).

Крім того, 11 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 17266-02/2024, який було підписано електронним підписом позичальника W6827, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2 000,00 грн, строком кредитування 120 днів до 09 червня 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 2,50 % в день; загальна вартість кредиту становить 8 000,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума кредиту за договором; 6 000,00 грн проценти за користування кредитом (а.с. 65-69).

Також, 12 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 19547-02/2024, який було підписано електронним підписом позичальника W9383, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2 500,00 грн, строком кредитування 120 днів до 10 червня 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 2,50 % в день; загальна вартість кредиту становить 10 000,00 грн, з яких: 2 500,00 грн сума кредиту за договором; 7 500,00 грн проценти за користування кредитом (а.с. 59-63).

20 червня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 8 000,00 грн за кредитним договором № 15163-02/2024 від 09 лютого 2024 року; 8 000,00 грн за кредитним договором № 17266-02/2024 від 11 лютого 2024 року; 10 000,00 грн за кредитним договором № 19547-02/2024 від 12 лютого 2024 року (а.с. 77-81, 210-216).

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 станом на 31 серпня 2024 року становить:

за кредитним договором № 15163-02/2024 від 09 лютого 2024 року - 8 000,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 000,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 76);

за кредитним договором № 17266-02/2024 від 11 лютого 2024 року - 8 000,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 000,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 70);

за кредитним договором № 19547-02/2024 від 12 лютого 2024 року - 10 000,00 грн, з яких: 2 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 500,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 64).

09 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 09834-02/2024, який було підписано електронним підписом позичальника W5218, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 1 800,00 грн, строком кредитування 100 днів до 18 травня 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 2,50 % в день; загальна вартість кредиту становить 6 300,00 грн, з яких: 1 800,00 грн сума кредиту за договором; 4 500,00 грн проценти за користування кредитом (а.с. 90-94).

Крім того, 13 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 14174-02/2024, який було підписано електронним підписом позичальника W1751, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2 000,00 грн, строком кредитування 100 днів до 22 травня 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 2,50 % в день; загальна вартість кредиту становить 7 000,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума кредиту за договором; 5 000,00 грн проценти за користування кредитом (а.с. 84-88).

24 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 6 300,00 грн за кредитним договором № 09834-02/2024 від 09 лютого 2024 року; 7 000,00 грн за кредитним договором № 14174-02/2024 від 13 лютого 2024 року (а.с. 96-99, 217-223).

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 станом на 31 серпня 2024 року становить:

за кредитним договором № 09834-02/2024 від 09 лютого 2024 року - 6 300,00 грн, з яких: 1 800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 500,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 95);

за кредитним договором № 14174-02/2024 від 13 лютого 2024 року - 7 000,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 000,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 89).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Як вбачається зі змісту заяв по суті справи відповідачем не оспорюється отримання ним за вказаними договорами грошових коштів в розмірі, що зазначені у таких договорах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконав, у передбачені в договорах строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту: 4 499,99 грн за договором № від 22 вересня 2021 року; 4 000,00 грн за договором № /736342 від 30 вересня 2021 року; 2 500,00 грн за договором № 19547-02/2024 від 12 лютого 2024 року; 2 000,00 грн за договором № 17266-02/2024 від 11 лютого 2024 року; 2 000,00 грн за договором № 15163-02/2024 від 09 лютого 2024 року; 2 000,00 грн за договором № 14174-02/2024 від 13 лютого 2024 року; 1 800,00 грн за договором № 09834-02/2024 від 09 лютого 2024 року, що в загальному розмірі становить 18 799 гривень 99 копійок і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачем договорів, дані фінансові установи надали позичальнику суму кредиту, а останній зобов`язувався повернути надані кредити в повному обсязі у визначені договорами строки, а саме: за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 до 22 жовтня 2021 року; за договором про надання фінансового кредиту № /736342 до 29 жовтня 2021 року.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування: за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 до 22 жовтня 2021 року; за договором про надання фінансового кредиту № /736342 до 29 жовтня 2021 року.

За умовами договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2, укладеного між ТОВ «Інфінанс» і ОСОБА_1 22 вересня 2021 року, відповідач отримав кредит у розмірі 4 500,00 грн, строком кредитування 30 днів до 22 жовтня 2021 року, зі сплатою максимальної відсоткової ставки 3,5% за один день користування кредитом, яка застосовується за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності (а.с. 30-35, 37, 227 зворотній бік, 228).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № станом на 03 листопада 2022 року ОСОБА_1 сплатив на користь ТОВ «Інфінанс» грошові кошти в загальному розмірі 2 361,51 грн, з яких 0,01 грн були зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а 2 362,50 грн в рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 228 зворотній бік-231).

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № станом на 31 серпня 2024 року становить 36 944,99 грн і складається із: 4 499,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 32 445,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 43).

Відповідно до договору про надання фінансового кредиту № /736342 від 30 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн, строком кредитування 30 днів до 29 жовтня 2021 року, зі сплатою фіксованої відсоткової ставки в розмірі 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, загальна вартість кредиту становить 7 000,00 грн, з яких: 4 000,00 грн сума кредиту за договором, 3 000,00 грн проценти за користування кредитом (а.с. 47-49, 284 зворотній бік).

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № /736342 станом на 31 серпня 2024 року становить 15 590,00 грн і складається із: 4 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 590,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 54).

Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає періоди, які виходять за межі строку кредитування, а тому є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у межах строку кредитування, визначеного договорами, а саме: 2 362,50 грн за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 22 вересня 2021 року, виходячи з розрахунку: 4 500,00 грн х 30 днів х 3,5% (процентна ставка, яка застосовується за умови неналежного виконання умов договору) = 4 725 грн 2 362,50 грн (кошти сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості); 3 000,00 грн за договором про надання фінансового кредиту № /736342 від 30 вересня 2021 року, виходячи з розрахунку: 4 000,00 грн х 30 х 2,5%, що в загальному розмірі становить 5 362 гривні 50 копійок.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків за кредитними договорами № 19547-02/2024, № 17266-02/2024 і № 15163-02/2024, укладеними з ТОВ «Аванс Кредит», а також договорами № 14174-02/2024 і № 09834-02/2024, укладеними з ТОВ «Стар Файненс Груп», слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року.

Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитні договори № 19547-02/2024, № 17266-02/2024 і № 15163-02/2024 були укладені між ТОВ «Аванс Кредит» і ОСОБА_1 12 лютого 2024 року, 11 лютого 2024 року та 09 лютого 2024 року відповідно, а кредитні договори № 14174-02/2024 і № 09834-02/2024 з ТОВ «Стар Файненс Груп» 13 лютого 2024 року та 09 лютого 2024 року відповідно, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії, передбачений пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» не поширюється на вказані договори.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачем договорів дані фінансові установи надали позичальнику суми кредиту, а останній зобов`язувався повернути надані кредити в повному обсязі у визначені договорами строки: за договором, укладеним 12 лютого 2024 року з ТОВ «Аванс Кредит» № 19547-02/2024 (строк користування кредитом 120 днів) до 10 червня 2024 року; - за договором, укладеним 11 лютого 2024 року з ТОВ «Аванс Кредит» № 17266-02/2024 (строк користування кредитом 120 днів) до 11 липня 2024 року; - за договором, укладеним 09 лютого 2024 року з ТОВ «Аванс Кредит» № 15163-02/2024 (строк користування кредитом 120 днів) до 07 червня 2024 року; - за договором, укладеним 13 лютого 2024 року з ТОВ «Стар Файненс Груп» № 14174-02/2024 (строк користування кредитом 100 днів) до 22 травня 2024 року; - за договором, укладеним 09 лютого 2024 року з ТОВ «Стар Файненс Груп» № 09834-02/2024 (строк користування кредитом 100 днів) до 18 травня 2024 року.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаними кредитними договорами в розмірі: 3 000,00 грн за договором № 19547-02/2024 від 12 лютого 2024 року (2 500,00 грн х 120 днів х 1%); 2 400,00 грн за договором № 17266-02/2024 від 11 лютого 2024 року (2 000,00 грн х 120 днів х 1%); 2 400,00 грн за договором № 15163-02/2024 від 09 лютого 2024 року (2 000,00 грн х 120 днів х 1%); 2 000,00 грн за договором № 14174-02/2024 від 13 лютого 2024 року (2 000,00 грн х 100 днів х 1%); 1 800,00 грн за договором № 09834-02/2024 від 09 лютого 2024 року (1 800,00 грн х 100 днів х 1%), що в загальному розмірі становить 11 600 гривень.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаних договорів належним чином не виконував, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами № , № /736342, № 19547-02/2024, № 17266-02/2024, № 15163-02/2024, № 14174-02/2024 і № 09834-02/2024 в загальному розмірі 35 762 гривні 49 копійок.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредитної лінії № 626698457, укладеного 07 вересня 2021 року з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», слід зазначити наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обґрунтовував заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором № 626698457 від 07 вересня 2021 року тим, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 2/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 163 від 07 грудня 2021 року до вказаного договору факторингу до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 626698457. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 83 585,52 грн, з яких: 18 249,35 грн сума заборгованості по основному боргу, 65 336,17 грн сума заборгованості по відсоткам.

За умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Згідно з п. 4.1. договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (а.с. 184-188).

За змістом додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а саме п. 4.1. угоди, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.

На підтвердження відступлення ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» позивачем надано витяг з реєстру прав вимоги № 163 від 07 грудня 2021 року (а.с. 188 зворотній бік).

Однак, вказаний витяг підписаний електронним цифровим підписом лише директора ТОВ «Таліон Плюс» ОСОБА_2 , підпису представника ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» даний витяг з реєстру прав вимоги не містить.

Фактично доданий витяг з реєстру прав вимоги № 163 від 07 грудня 2021 року є документом, що створений ТОВ «Таліон Плюс» і підписаний його керівником, а тому не може слугувати підтвердженням переходу до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 626698457 від 07 вересня 2021 року.

Оскільки позивачем не надано належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження відступлення ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 626698457 від 07 вересня 2021 року, зокрема витягу з реєстру прав вимоги № 163 від 07 грудня 2021 року, який підписаний представниками сторін договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», то підстав для задоволення позовних вимог у цій частині суд не вбачає.

Враховуючи викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність і достовірність кожного доказу окремо, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, оскільки позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами факт набуття ТОВ «Таліон Плюс», а в подальшому й самим позивачем права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 626698457 від 07 вересня 2021 року, то суд вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та недоведеними, а тому дійшов висновку про необхідність відмови в їх задоволенні.

Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 617,30 грн, виходячи з розрахунку: 35 762,49 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 3 028 грн (сума сплаченого судового збору) / 175 420,51 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Щодо вимог відповідача про стягнення з позивача понесених судових витрат, слід зазначити таке.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем надано копії договору № 1128 про надання правничої допомоги від 29 листопада 2024 року, акту приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 і детальний опис робіт (наданих послуг) від 09 грудня 2024 року та квитанції № 1128 від 29 листопада 2024 року, згідно яких витрати понесені відповідачем на правничу допомогу складають 11 000,00 гривень (а.с. 150-158).

Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, суд вважає, що заявлена до стягнення з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь відповідача сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 3 000 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 2 388,60 грн (3 000,00 грн х 79,62% : 100%).

Керуючись ст. 207, 512 - 514, 517, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ст. 10-13, 76, 79, 80, 81, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитними договорами в розмірі 35 762 (тридцять п`ять тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 617 (шістсот сімнадцять) гривень 30 копійок.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2 388 (дві тисячі триста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 05 березня 2025 року.

СуддяМ.Герасименко