справа № 399/526/24
провадження № 2/399/53/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Шульженко В.В.,

при секретарі судового засідання - Москаль Т.В.,

за участі представника позивача, адвоката Стрижака С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛ ОІЛ» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив стягнути з ТОВ «Бел Оіл» на його користь 1000 000 грн моральної шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_2 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Обґрунтовані позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 08:40 год. стався вибух в підвальному приміщенні автозаправного комплексу «БРСМ-Нафта», що знаходиться по провулку 1-й Комунарський, 33 в м. Переяслав-Хмельницький Київської області на 45 км автошляху Бориспіль-Дніпро. Внаслідок вибуху загинув син позивача ОСОБА_2 . За результатами проведення спеціального розслідування нещасних випадків на виробництві встановлений факт загибелі сина позивача внаслідок джерела підвищеної небезпеки, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №56 від 23.04.2014, де зазначено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від численних переломів тіла, причиною смерті є вибух інших матеріалів або засобів.

В попередньому позивач вже звертався до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.10.2017, скасованим рішенням Апеляційного суду Київської області від 13.12.2017, позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Макро Поіс Плюс» про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення. Відмовляючи у задоволенні позову та скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до аварії на автозаправному комплексі призвели дії працівників ТОВ «Бел Оіл», яке на момент події правомірно володіло і експлуатувало цей комплекс, тому власник ТОВ «Макро Поіс Плюс» є неналежним відповідачем, оскільки не здійснювало господарську діяльність із використанням автозаправного комплексу і не є завдавачем шкоди.

Постановою ВС від 02.10.2019 по справі № 373/958/16-ц рішення Апеляційного суду Київської області залишено без змін. За змістом вказаної постанови, ВС зробив висновок про те, що є встановленими обставини того, що на момент аварії 22.04.2014, автозаправний комплекс по провулку АДРЕСА_1 перебував у користуванні ТОВ «Бел Оіл» на умовах оренди і саме це товариство здійснювало його експлуатацію відповідно до цільового призначення, тобто володіло та використовувало об`єкт підвищеної небезпеки.

Окремо від зазначених обставин, Апеляційним судом Київської області та Верховним судом при розгляді справи №373/958/16 встановлено наступні обставини - у період із 27.09.2007 ОСОБА_2 працював у ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», останній позитивно характеризувався за місцем навчання, проживання, роботи. Відповідно до наказу директора ТФ ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» №23 від 18.04.2014 ОСОБА_2 відправлений у відрядження 22.04.2014 та 23.04.2014 до міста Києва (КП «Київський метрополітен»). Встановлено, що автозаправний комплекс введений в експлуатацію на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації №2152 від 11.03.2011 та сертифіката відповідності об`єкта, виданого інспекцією ДАБК в Київській області №00002152 від 18.03.2011, який підписаний членами відповідної комісії.

Також судами, встановлено, що відповідно до договору оренди №04/0111-20 від 04.01.2011 ТОВ «Макро Поіс Плюс» передало ТОВ «Бел Оіл» у користування автозаправну станцію, яка розташована по АДРЕСА_1 та включає в себе нежитлові приміщення, загальною площею 245,87 кв.м., паливно-роздавальні колонки. Договір укладений на строк 35 місяців з моменту підписання сторонами відповідного акта приймання-передачі, датою якого є 19.05.2011. Цієї ж дати між ТОВ «Макро Поіс Плюс» та ТОВ «Бел Оіл» укладена додаткова угода №1, якою п.1.1 Договору викладений в новій редакції - орендодавець передає орендарю за плату на певний строк у користування автозаправний комплекс, який розташований по АДРЕСА_1 , та включає в себе нежитлові приміщення, загальною площею 245,87 кв.м., та паливно-роздавальні колонки.

Встановлено, що відповідно відповіді Територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві №04-10/1760 від 09.04.2015 автозаправний комплекс ТОВ «Бел Оіл», що розташований по провулку АДРЕСА_1 , зареєстрований у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки за номером 32.383 та відноситься до об`єктів підвищеної небезпеки другого класу небезпеки.

Відповідно до змісту акта проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався о 08:40 год. 22.04.2014 у ТОВ «Бел Оіл», нещасний випадок, що стався з працівниками ТОВ «Бел Оіл», працівниками ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» ОСОБА_2 та іншими, стався в робочий час, на території автомобільного заправного комплексу ТОВ «Бел Оіл», під час виконання потерпілими їх трудових обов`язків.

Позивач вважав, що викладені вище обставини, які встановлювались Апеляційним судом Київської області та Верховним Судом при розгляді справи №373/958/16-ц є преюдиційними та доказуванню не підлягають.

Навів у позові нормативно-правове обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування обсягу моральної шкоди позивач зазначав, що його син працював провідним інженером відділу реалізації продукції для метрополітенів ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», під час вибуху він перебував в приміщенні АЗК під час службового відрядження за місцем роботи відповідно до наказу №23 від 18.04.2014. Смерть сина забрала назавжди його спокійну старість, звичний спосіб та уклад життя. Син був талановитим та цілеспрямованим, наполегливим, вів активний спосіб життя. За місцем роботи і навчання завойовував авторитет і повагу своєю добросовісністю, розумом та працелюбністю. Жага до знань, самовдосконалення, самоосвіти, життя сповнювали його та передавались оточуючим, завдяки чому його так високо оцінювало керівництво і оточуючі. Син не встиг створити повноцінну сім`ю, одружитися, мати сім`ю. У зв`язку з цією трагедією його життя змінилося назавжди. Останні 10 років позивач живе емоційно та морально спустошеним, виконує автоматично свою роботу та обов`язки. Живе єдиною думкою про те, що його дитина не повернеться додому, не подивиться йому у вічі, не посміхнеться. Відповідачем завдана шкода, яка полягає у непоправності пережитої втрати від раптової та передчасної загибелі сина, якого він дуже любив та поважав. Після трагедії, він постійно відчуває глибокі нервові переживання, стривоженість та дискомфорт від смерті сина. Його постійно непокоять неврози, які проявляються тривогою, смутком, нав`язливими спогадами минулого, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитись на основних питаннях свого життя. Через передчасну смерть сина, він пережив та продовжує переживати вже тривалий час дуже глибокий стрес та депресію, адже непоправність втрати близької людини відтепер супроводжує його все подальше його життя. Періодично у позивача проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, погіршився стан здоров`я, порушився сон, а тому внаслідок смерті сина страждає не лише він, але і інші його близькі та знайомі люди.

З урахуванням наведеного, з огляду на глибину і тривалість завданих позивачу страждань, вважав можливою сатисфакцію від заподіяної моральної шкоди суму в розмірі 1 000 000 грн.

Ухвалою суду від 09.08.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 08.10.2024 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 08.11.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позові. Просив позов задовольнити. Додав, що ОСОБА_3 це мати померлого ОСОБА_2 . Позивач фактично не отримав гроші про відшкодування моральної шкоди про які йшла мова у судових рішеннях, що досліджені судом. Зауважив, що навіть, якщо він і отримав будь-яке відшкодування, то він не звільнений від подачі нового позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Відзив не подано, заяви, клопотання не надходили.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Із копії свідоцтва про народження № НОМЕР_1 (а.с.38) судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батько - ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 .

Із копії лікарського свідоцтва про смерть №56 від 23.04.2014 (а.с.36) судом встановлено, що місце смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 . Причина смерті перелами числених ділянок тіла. Призвів до смерті вибух інших матеріалів або засобів ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце - вибух на АЗС.

Із копії рішення Апеляційного суду Київської області від 13.12.2017 у справі №373/958/16-ц (а.с.29-35) судом встановлено, що апеляційну скаргу ТОВ «Макро Поіс Плюс» задоволено, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.10.2017 скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ТОВ «Макро Поіс Плюс», третя особа: ТОВ «Бел Оіл» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Встановлено, що ухвалено зазначене рішення за апеляційною скаргою ТОВ «Макро Поіс Плюс» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.10.2017 у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ТОВ «Макро Поіс Плюс», третя особа: ТОВ «Бел Оіл» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Обґрунтоване рішення тим, що позивачі звернулися до суду із зазначеними вимогами, просили стягнути ТОВ «Макро Поіс Плюс» на їх користь по 1000000 грн моральної шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_2 , внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У червні 2016 року позивачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 08 год. 40 хв. стався вибух в підвальному приміщенні автозаправного комплексу «БРСМ-Нафта», що знаходиться по провулку 1-й Комунарський, 33 в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, на 45 км автошляху Бориспіль-Дніпро. Внаслідок вибуху загинув їх син - ОСОБА_2 . Причиною смерті стали чисельні переломи ділянок тіла, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть №56 від 23.04.2014. За результатами проведення спеціального розслідування нещасних випадків на виробництві був встановлений факт його загибелі внаслідок джерела підвищеної небезпеки. Син позивачів працював провідним інженером відділу реалізації продукції для метрополітенів ПАТ «Крюковський вагонобудівний завод». Під час вибуху він перебував у приміщенні АЗК під час службового відрядження за місцем роботи відповідно до наказу № 23 від 18.04.2014. Право власності на АЗК було зареєстроване за відповідачем. ТОВ «Бел Оіл» здійснював право користування комплексом на правах оренди на площу 245,84 кв.м. Вказували, що смерть сина забрала назавжди їх спокійну старість, звичний спосіб та уклад життя. Їх син був не просто гарною дитиною, а і талановитою, цілеспрямованою, наполегливою людиною, вів активний спосіб життя. Син завжди за місцем роботи і навчання завойовував авторитет і повагу своєю добросовісністю, розумом та працелюбністю. Жага до знань, самовдосконалення, самоосвіти, життя сповнювали його та передавались оточуючим. Завдяки цьому його так високо оцінювало керівництво і оточуючі. Син не встиг створити повноцінну сім`ю, одружитися. Їх життя змінилося назавжди. Вони живуть емоційно та морально спустошено, виконують автоматично свою роботу та обов`язки. Єдина думка, якою вони живуть, - їх дитина не повернеться додому, не подивиться у вічі, не посміхнеться.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.10.2017 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ТОВ «Макро Поіс Плюс», третя особа: ТОВ «Бел Оіл» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Макро Поіс Плюс» на користь ОСОБА_3 250000,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_2 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Стягнуто з ТОВ «Макро Поіс Плюс» на користь ОСОБА_1 250000,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_2 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Із зазначеного рішення суду апеляційної інстанції судом також встановлено, що в суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Бел Оіл» зазначив, що підприємство вже відшкодувало позивачам збитки на загальну суму 500000,00 грн., що підтверджується заявою підписаною позивачкою. Зазначену обставину визнали позивачі в судовому засіданні.

Колегія суддів не погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ТОВ «Макро Поіс Плюс» є власником автозаправочного комплексу, воно повинно відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачам, у зв`язку із тим, що позивачі не надали суду жодних доказів, які б підтвердили факт здійснення ТОВ «Макро Поіс Плюс» господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , та не довели відсутність орендних правовідносин між ТОВ «Макро Поіс Плюс» та ТОВ «Бел Оіл».

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Макро Поіс Плюс» про те, що суд першої інстанції не пересвідчився у тому, чи мали місце неправомірні дії відповідача ТОВ «Макро Поіс Плюс», оскільки суду було відомо про те, що майно відповідача вибуло з його володіння й було передане у повне господарське відання до ТОВ «Бел Оіл», знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, та прийняті колегією суддів до уваги, як такі, що ґрунтуються на вимогах закону.

Також, колегія суддів погодилася з доводами апеляційної скарги про те, що ТОВ «Бел Оіл» визнало факт того, що на момент вибуху на АЗК йому підпорядковувався весь автозаправний комплекс, про що свідчать покази свідків, які зазначили, що, станом на дату вибуху на АЗС, останні перебували у трудових відносинах саме з ТОВ «Бел Оіл».

Поза увагою суду першої інстанції також залишилась нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 від 11.07.2014, зареєстрована в реєстрі за №576. Відповідно до змісту документу позивач ОСОБА_3 зазначила, що ТОВ «Бел Оіл» відшкодувало на її користь та на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суму завданих збитків у розмірі 500000,00 грн. у повному обсязі. Вказала, що дана сума визначена самими потерпілими шляхом переговорів та є остаточною. Також, зазначила, що не має жодних матеріальних та моральних претензій до ТОВ «Бел Оіл» (т.1 а.с.140).

Відтак, колегія суддів вважала, що такими діями позивачі визнали, що завдавачем шкоди було саме ТОВ «Бел Оіл», а не ТОВ «Макро Поіс Плюс».

За наведених обставин, колегія суддів вважала, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову. А доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідали обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягало скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на зазначене судом встановлено, що відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до аварії на автозаправному комплексі призвели дії працівників ТОВ «Бел Оіл», яке на момент події правомірно володіло і експлуатувало цей комплекс, тому власник ТОВ «Макро Поіс Плюс» є неналежним відповідачем, оскільки не здійснювало господарську діяльність із використанням автозаправного комплексу і не є завдавачем шкоди.

При цьому, судом встановлено, що в суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Бел Оіл» зазначив, що підприємство вже відшкодувала позивачам збитки на загальну суму 500000,00 грн., що підтверджується заявою підписаною позивачкою та зазначену обставину визнали позивачі в судовому засіданні; та що поза увагою суду першої інстанції також залишилась нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 від 11.07.2014, зареєстрована в реєстрі за №576, відповідно до змісту якої позивач ОСОБА_3 зазначила, що ТОВ «Бел Оіл» відшкодувало на її користь та на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суму завданих збитків у розмірі 500000,00 грн. у повному обсязі. Вказала, що дана сума визначена самими потерпілими шляхом переговорів та є остаточною. Також, зазначила, що не має жодних матеріальних та моральних претензій до ТОВ «Бел Оіл».

Із копії постанови ВС від 02.10.2019 у справі 373/958/16 (а.с.16-28) судом встановлено, що суд розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Київської області від 13.12.2017, яку залишив без задоволення, а рішення апеляційного суду Київської області від 13.12.2017 залишено без змін, зазначивши, що суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Верховним судом у прийнятій постанові зазначено, що ст. 1167 ЦК України встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Правові, економічні, соціальні та організаційні основи діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки, визначені Законом України «Про об`єкти підвищеної небезпеки».

Згідно зі статтею 1 цього Закону суб`єктом господарської діяльності для його цілей є юридична або фізична особа, у власності або у користуванні якої є хоча б один об`єкт підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об`єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб`єкта господарської діяльності, у власності або у користуванні якого перебуває об`єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб`єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що завдана шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За загальним правилом, закріпленим у статтях 1167, 1187 ЦК України та у статті 16 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», шкода відшкодовується особою, яка її завдала.

Стаття 16 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» покладає відповідальність за завдану шкоду на власника або правомірного користувача об`єкта підвищеної небезпеки в залежності від того, хто здійснював його використання на момент заподіяння шкоди.

Зазначено, що суд апеляційної інстанції встановив, що на момент аварії 22.04.2014 автозаправний комплекс по АДРЕСА_1 перебував у користуванні ТОВ «Бел Оіл» на умовах оренди і саме це товариство здійснювало його експлуатацію відповідно до цільового призначення, тобто володіло і використовувало об`єкт підвищеної небезпеки.

Обставин, які б свідчили про те, що ТОВ «Макро Поіс Плюс» здійснювало будь-яку діяльність, пов`язану із використанням за призначенням, зберіганням або утриманням цього автозаправного комплексу, судом не встановлено.

Положення статей 1167, 1187 ЦК України не покладають відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, на власника, який безпосередньо не здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. За змістом цих статей відповідальність покладається на особу, яка у момент завдання шкоди правомірно володіла відповідним об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створювало підвищену небезпеку, тобто на завдавача шкоди.

Встановивши, що використання автозаправного комплексу по провулку АДРЕСА_1 на момент аварії здійснювало ТОВ «Бел Оіл» і дана подія настала частково з вини працівників цього товариства, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність визначених статтями 1167, 1187 ЦК України, статтею 16 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» правових підстав для покладення відповідальності за завдану позивачам шкоду на власника комплексу ТОВ «Макро Поіс Плюс» і обґрунтовано відмовив у позові. Суд апеляційної інстанції оцінив подані сторонами докази у взаємному зв`язку і встановив, що ТОВ «Макро Поіс Плюс» передало ТОВ «Бел Оіл» в оренду автозаправний комплекс, який останнім використовувався за призначенням, у той час як ТОВ «Макро Поіс Плюс» жодної господарської діяльності із використанням цього об`єкта не здійснювало.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням об`єктів, які створюють підвищену небезпеку. У даній справі не встановлено обставин, які б свідчили про те, що після передачі автозаправного комплексу в оренду ТОВ «Макро Поіс Плюс» будь-яким чином використовувало чи утримувало певну його частину, у тому числі підвальне приміщення; за наслідками спеціального розслідування, проведеного на виконання наказу Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України № 58 від 23 квітня 2014 року, не встановлено причетності будь-яких працівників ТОВ «Макро Поіс Плюс» до діяльності автозаправного комплексу та до аварії, яка відбулася.

За таких обставин твердження про те, що автозаправний комплекс повністю із володіння ТОВ «Макро Поіс Плюс» не вибув і товариство вважається тим, що здійснювало діяльність, яка є джерелом підвищеної небезпеки, помилкові.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що відповідач зареєстрований як юридична особа, , місцезнаходження - Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Конякіна, 2. Види економічної діяльності - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля пальним (основний), діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, обслуговування напоями (а.с.14-15, 74-75).

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (стаття 1168 ЦК України).

Стаття 1167 ЦК України встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом враховується суб`єктний склад учасників даної справи та справи, що зазначена вище.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку про те, що ТОВ «Бел Оіл» є належним відповідачем у даній справі.

Із вищезазначеного рішення суду апеляційної інстанції судом також встановлено, що в суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Бел Оіл» зазначив, що підприємство вже відшкодувало позивачам збитки на загальну суму 500000,00 грн., що підтверджувалося заявою підписаною позивачкою.

У рішенні суду зазначено, що вказану обставину визнали позивачі в судовому засіданні.

Тобто, з викладеного слідує, що позивачі, а це ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , були присутні в судовому засіданні та визнали ту обставину, що ТОВ «Бел Оіл» вже відшкодувала позивачам збитки на загальну суму 500000,00 грн.

Також в рішенні суду апеляційною інстанції зазначено про те, що ОСОБА_3 (як з`ясовано в судовому засіданні у представника позивача, остання є матір`ю померлого ОСОБА_2 ), у нотаріально посвідченій заяві від 11.07.2014, зареєстрована в реєстрі за №576, зазначила, що ТОВ «Бел Оіл» відшкодувало на її користь та на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суму завданих збитків у розмірі 500000,00 грн. у повному обсязі. Вказала, що дана сума визначена самими потерпілими шляхом переговорів та є остаточною.

Із вищевказаного суд доходить висновку про отримання позивачем відшкодування за завдану шкоду.

У позовній заяві позивач не зазначав про відшкодування відповідачем на його користь завданої шкоди, не наводив суму відшкодування.

Доводи представника позивача про те, що позивач не отримував від дружини ОСОБА_3 жодних грошей, які були надані ТОВ «Бел Оіл» в рахунок відшкодування завданих збитків, не підтверджені жодними належними доказами.

А твердження представника позивача про те, що, якщо позивачем і отримано якесь відшкодування, то він не звільняється від можливості подачі нового позову, не ґрунтуються на положеннях ч.5 ст. 23 ЦК України відповідно до яких моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підстави позову та їх обґрунтування одні і ті ж самі, що і у позові, який був предметом розгляду у судах, про що зазначено вище.

Знаючи зміст вказаних рішень, їх обґрунтування, позивач не надав жодних доказів відсутності відшкодування моральної шкоди на його користь.

Враховуючи вищезазначене, позивачем не доведено ту обставину, що він не отримував від відповідача, у тому числі, у поза судовому порядку, відшкодування моральної шкоди завданої смертю сина ОСОБА_2 , внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

А тому, суд доходить висновку про недоведеність та необґрунтованість позивачем заявленої позовної вимоги.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.263-265, 272-273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 п.5 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛ ОІЛ», , місцезнаходження, 43023, Волинська обл., Луцький р-н, м. Луцьк, вул. Конякіна, 2.

Повний текст рішення складено 28.02.2025 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко