Справа №: 524/5866/24
провадження №: 2/398/394/25
"05" березня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Шинкаренко І.П.,
за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Стаханов Михайло Володимирович, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди в загальному розмірі 112210,00 грн та понесених судових витрат.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 березня 2023 року о 11 год. 20 хв. в м. Кременчуці по вул. Леонова, 96, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком обгону не переконався в тому, що ОСОБА_1 , який керував автомобілем Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , та рухався попереду по тій самій смузі, подав сигнал про намір повороту ліворуч та вже здійснював поворот, почав здійснювати обгін, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. В результаті ДТП автомобілі тримали механічні пошкодження.
Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.
Автомобіль Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .
Автомобіль Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .
Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не була застрахована.
Відповідач у добровільному порядку від відшкодування заподіяної шкоди ухиляється.
12 червня 2024 року хвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області вказану справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонний суд Кіровоградської області.
Ухвалою судді від 22 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, третій особі пояснення щодо позову або відзиву з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову в порядку, передбаченому ст.ст. 181, 192 ЦПК України.
Відповідач та третя особа повідомлялися судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, учасником якої вони є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання.
Клопотань до суду та відзиву на позовну заяву не надходило.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву, просив розглянути справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, позовні вимоги ОСОБА_1 просить задовольнити в повному обсязі.
Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом при розгляді справи встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до постанови судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області справа № 537/1292/23 (провадження 3/537/738/2023) від 06 листопада 2023 року 30 березня 2023 року о 11 год. 20 хв. в м. Кременчуці по вул. Леонова, 98, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком обгону не переконався в тому, що ОСОБА_1 , який рухався попереду по тій самій смузі на автомобілі Renault Kengoo, державний номерний НОМЕР_3 , подав сигнал про намір повороту ліворуч та вже здійснював поворот, продовжив рух, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. В ході судового розгляду суддя дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною належними доказами, які узгоджуються між собою. Та враховуючи те, що на час розгляду справи суддею закінчились строки накладення адміністративного стягнення, що передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ст. 124 КУпАП закрито (а.с. 9-10).
Відповідно до квитанції від 28 червня 2023 року № 9310-0431-8861-4090 позивачем здійснено оплату за проведення експертизи автомобіля Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 у розмірі 1700,00 грн. (а.с. 26).
Відповідно постанови старшого інспектора БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Колесника Антона Ігоровича 30 березня 2023 року о 13 год. 50 хв. в м. Кременчуці по вул. Леонова, 98, ОСОБА_2 керував автомобілем Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , без чинного страхового полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (а.с. 11).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 8).
Згідно частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Щодо вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно роз`яснень постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95р під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Суд враховує те, що в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу заподіяно шкоду, порушено через це звичайний уклад та спосіб життя, у зв`язку з чим він тривалий час не міг користуватися автомобілем, який йому був необхідний для нормального укладу життя та був вимушений докладати додаткові зусилля для його організації, з моменту ДТП минуло майже два роки, відповідач добровільно шкоду не відшкодував.
Позивачем визначено відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн та з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, а також те, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу, суд дійшов до висновку, що розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивач, є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому з боку відповідача немайнової шкоди, що буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за отриману ним моральної шкоди.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1410,84 грн. за подання позовної заяви та 1700,00 рн. витрат позивача на оплату проведеної експертизи.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167,1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280, 353-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 )
-витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп та витрати на оплату проведеної експертизи в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 05 березня 2025 року.
Суддя І.П. Шинкаренко