Єдиний унікальний номер судової справи: 481/1519/25 Суддя суду першої інстанції Вжещ С.І.
Провадження № 22-ц/812/2157/25 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

08 грудня 2025 року м. Миколаїв справа № 481/1519/25 Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі: представника позивача Шередеки С.М.,

представника відповідача Кропивницької митниці Балакіної Т.А.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Шередекою Сергієм Миколайовичем, на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2025 року, постановлену у складі головуючого судді Вжещ С.І., за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кропивницької митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановив:

10 жовтня 2025 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Шередека С.М., звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Кропивницької митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що є суб`єктом підприємницької діяльності, державну реєстрацію якого здійснено 19 червня 2001 року за № 2 000211.

24 травня 2024 року ФОП ОСОБА_1 уклав з нерезидентом SEEDWAY AGRO sp. z o.o. (Республіка Польща) зовнішньоекономічний договір № 24/05/24, та додаткову угоду № 1 від 20 червня 2024 року, предметом якого було постачання продавцем ФОП ОСОБА_1 покупцю SEEDWAY AGRO sp. z o.o. товару олія соняшникова нерафінована українського виробництва, врожай 2023 року, в кількості 200 мт (+/-2%), наливом, за ціною 730,00 доларів США загальною вартістю 146000,00 доларів США (+/-2%).

Позивач зазначав, що під час оформлення експорту товару незаконні рішення та діяння Кропивницької митниці, незаконне вилучення партій товару, унеможливили подальший експорт ФОП ОСОБА_1 власно виробленої продукції, що призвело до невиконання контракту №24/05/24 від 24 травня 2024 року, отримання від покупця-нерезидента вимоги про повернення сплачених ним коштів в розмірі 146000,00 доларів США, а в подальшому і втрати товарного виду продукції у зв`язку із закінченням строку придатності згідно вимог ДСТУ 4492:2017 «ОЛІЯ СОНЯШНИКОВА. Технічні умови».

Посилаючись на положення частин 1 - 2 статті 22, частини 1 - 4 статті 1166, частини першої статті 1173, частини першої статті 1174 Цивільного кодексу України позивач просив суд стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти в розмірі 4251832 грн 67 коп. на відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, яка складається з: - упущеної вигоди в розмірі 2886657,90 грн; - реальної шкоди в розмірі 1365175,00 грн, а також грошові кошти в розмірі 39911 грн 77 коп. на відшкодування 3% річних за користування чужими коштами та грошові кошти в розмірі 100000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Роз`яснено позивачу право звернення до суду з позовною заявою в порядку господарського судочинства з урахуванням ч. 1 ст. 29 ГПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що за суб`єктним складом та сутністю спору справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з ухвалою суду, ФОП ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Шередеку С.М., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначав, що його вимоги є деліктно цивільними, а не господарськими. Спір про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів державної влади, підлягає розгляду в цивільному судочинстві, незалежно від того, що позивач є фізичною особою-підприємцем.

У відзиві на апеляційну скаргу Кропивницька митниця Державної митної служби України просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Державна казначейська служба України відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з Державного бюджету України на його користь грошових коштів на відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, яка складається з упущеної вигоди, реальної шкоди, відшкодування за користування чужими коштами та моральної шкоди, завданих незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органу державної влади. Відповідачами є Держава Україна в особі Кропивницької митниці Державної митної служби України та Державна казначейська служба України.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що за суб`єктним складом та сутністю спору справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 20 ГПК України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Позов заявлено щодо стягнення збитків, завданих позивачу, як суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав протиправними рішеннями та діями службових осіб Кропивницької митниціДержавної казначейської служби України, на підставі статей 22, 1166, 1173, 1174 ЦК України.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року в справі № 357/5940/19 (провадження № 61-15271св20) зазначено, що:

«держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово визначала юрисдикцію розгляду спорів з державою за вимогами про відшкодування шкоди як таких, що є приватноправовими та підлягають розгляду в судах цивільної або господарської юрисдикції (в залежності від суб`єктного складу сторін), за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір (постанови від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 (провадження № 12-153гс19), від 08 листопада 2019 року у справі № 454/1008/16-ц (провадження № 14-494цс19), від 27 лютого 2019 року у справі №405/4179/18 (провадження № 14-44цс19), від 15 березня 2018 у справі № 461/1930/16-ц (провадження № 14-60цс18)).

Аналогічний правовий висновок викладений і у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі №454/1668/17 (провадження № 61-15046сво18)».

У справі, що переглядається, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави України в особіКропивницької митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України, в якому просив стягнути на його користь майнову шкоду та компенсацію моральної шкоди завдану йому як фізичній особі-підприємцю під час оформлення експорту товару, який використовувався в підприємницькій діяльності.

Колегія суддів вважає, що така вимога за своїм суб`єктним складом та характеру правовідносин підпадає під дію статей 4, 20 ГПК України, тому зазначений спір підвідомчий господарському суду, що виключає можливість розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства.

При цьому колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду, зокрема, у постанові від 05 серпня 2025 року у справі № 910/3115/25, від 06 серпня 2024 року у справі № 927/249/24 щодо розгляду справ за подібних обставин в порядку господарського судочинства.

Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин, суб`єктний склад сторін у цій справі, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та не відноситься до компетенції загальних судів України. За такого доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 про юрисдикцію цього спору суду загальної юрисдикції є помилковими.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України).

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Шередекою Сергієм Миколайовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 09 грудня 2025 року.