Справа № 369/5587/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4931/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Янченко А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Середюк Юлії Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2024 року, ухвалене у складі судді Янченка А.В., у справі № 369/5587/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу удаваними, про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу удаваними, про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу та визнання права власності. Зазначала, що вона є матір`ю ОСОБА_2 14 вересня 2020 року вона передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 92 000,00 доларів США, для придбання земельної ділянки з подальшим будівництвом житлового будинку під ключ від забудовника, проведення ремонту та придбання необхідних меблів. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 жовтня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , від імені якої діяв ОСОБА_5 , ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 0,051 га, кадастровий номер :01:100:5514, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 21 жовтня 2020 року у нотаріуса вона особисто передавала ОСОБА_5 грошові кошти за купівлю-продаж земельної ділянки в розмірі 5 000,00 доларів США та 53 000,00 доларів США для будівництва будинку під ключ на цій земельній ділянці, про що останній написав власноруч розписку. Відповідно до розписки від 14 вересня 2020 року, ОСОБА_2 зобов`язалася повернути взяті кошти в розмірі 92 000,00 доларів США до 07 жовтня 2022 року, а в разі не повернення зазначеної суми вчасно, вона зобов`язалася переоформити вказану земельну ділянку та збудований житловий будинок на неї. Проте, ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання щодо повернення коштів та не переоформила на неї вказане майно. Вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21 жовтня 2020 року є удаваним.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд: визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,051 га, кадастровий номер :01:100:5514, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 21 жовтня 2021 року, укладений між ОСОБА_5 , діючим за довіреністю від імені ОСОБА_4 , та її дочкою ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, реєстраційний № 4047, удаваним правочином; визнати вказаний договір недійсним в частині покупця; визнати її покупцем земельної ділянки площею 0,051 га, кадастровий номер :01:100:5514, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,051 га, кадастровий номер :01:100:5514, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та власником житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 128,2 кв.м., який розташований на даній земельній ділянці.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2024 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Середюк Ю.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним встановленням обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що саме ОСОБА_1 , маючи певні заощадження від продажу її майна, виступила реальним покупцем нерухомого майна, а саме, земельної ділянки площею 0,051 га, кадастровий номер :01:100:5514, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вказаної у договорі, сплативши при цьому кошти в розмірі, які визнані продавцем як достатніми щодо вартості нерухомого майна. В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтвердили той факт, що саме ОСОБА_1 передавала кошти у нотаріуса за купівлю земельної ділянки, та подальшого будівництва будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та показам свідків, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в позові ОСОБА_1 .

В судовому засіданні адвокати Середюк Ю.А., Нирков Є.В., які діють в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 жовтня 2020 року між ОСОБА_4 , як продавцем, від імені якої діяв ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв від продавця (купила) земельну ділянку площею 0,051 га, кадастровий номер :01:100:5514, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і оплатила її вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором (а.с. 14-17).

На вказаній земельній ділянці був збудований житловий будинок загальною площею 128,2 кв.м. (а.с. 19-24).

ОСОБА_1 порушила перед судом питання про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,051 га, кадастровий номер :01:100:5514, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від 21 жовтня 2021 року, укладеного між ОСОБА_4 та її дочкою ОСОБА_2 , удаваним правочином, визнання вказаного договору недійсним в частині покупця; визнання її покупцем земельної ділянки та визнання за нею права власності на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок, посилаючись на те, що фактично вона була покупцем зазначеної земельної ділянки, оскільки передавала кошти за купівлю земельної ділянки, та подальшого будівництва будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , та надала розписку від імені ОСОБА_2 , відповідно до якої вона зобов`язалася повернути їй кошти або переоформити на неї вказане майно.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

26. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями ст. 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини.

Згідно з частинами першою, п`ятою ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 234 ЦК України визначено поняття фіктивного правочину. Так, відповідно до зазначеної норми фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Поряд з цим ЦК України містить поняття удаваного правочину. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Тобто, удаваний правочин не підлягає визнанню недійсним.

Також, нормами ЦК України не допускається визнання удаваним або недійсним договору в частині визначення сторони договору, та визнання права власності на майно у зв`язку з цим за позивачем.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15, від 01 червня 2022 року у справі № 372/2157/19, від 07 червня 2022 року у справі № 756/15583/17, від 05 жовтня 2022 року у справі №372/2157/19, від 27 липня 2022 року у справі №201/5565/19 та від 16 листопада 2022 року у справі № 522/7408/20.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, не доведено наявності підстав для визнання за нею права власності на майно, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,051 га, кадастровий номер :01:100:5514, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від 21 жовтня 2021 року, укладеного між ОСОБА_4 та її дочкою ОСОБА_2 , удаваним правочином, визнання вказаного договору недійсним в частині покупця; визнання її покупцем земельної ділянки та визнання за нею права власності на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Середюк Юлії Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді