Справа № 524/7076/24
Провадження №2/524/339/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року до суду звернулося ТОВ «Коллект Центр» із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 24 травня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Маніфою» було укладено договір позики № 2380137, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 2200,00 грн., строком користування до 08 червня 2021 року (15 днів). Базова процентна ставка, фіксована 1,99% на день від суми позики за кожен день користування позикою.

13 жовтня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики № 2380137 від 24.05.2021 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, у тому числі за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договором, утворилася заборгованість у розмірі 36 777,40 грн., з яких: 2200,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та 34 577,40 грн. заборгованість за процентами.

28 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4225749 про надання споживчого кредиту в розмірі 2700,00 грн. на строк 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% в день. ТОВ «Авентус Україна» передало у власність ОСОБА_1 грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 ….9124.

30 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 30-12/21, відповідно до вимог якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, у тому числі за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договором утворилася заборгованість у розмірі 8947,28 грн., яка складається із: 2700,00 грн. заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 6156,00 грн. заборгованості за процентами, 12,42 грн. нараховані 3% річних та 78,86 грн. інфляційні втрати, які позивач просив стягнути з відповідача на його користь.

Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому кредити в строки, передбачені кредитними договорами.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитними договорами у загальному розмірі 45 724,68 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. та 13 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 24 липня 2024 року позовна заява залишена без руху.

29 липня 2025 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 06 серпня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, третіх осіб, призначено справу до розгляду.

30 жовтня 2024 року до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року витребувано АТ КБ «Приватбанк», АТ КБ «Акцент банк» письмові докази.

У судове засідання представник позивача ТОВ «Коллект Центр» не прибув. Просили справу розглядати без участі їх представника.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не прибув з невідомих суду причин. Був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву.

Представники третіх осіб - ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки своїх представників суд не повідомили. Свого відношення до позову не висловили.

Представник третьої особи - ТОВ «Маніфою» у судове засідання не прибув. Просили справу розглядати без участі свого представника.

Ухвалою суду від 03 березня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, позивач у позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступне.

24 травня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2380137. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою» та розміщених їх сайті https://money4you.ua/ru/o-nas/normatyvna-dokumentatsiya/.

Згідно п. п. 2.3.1 - 2.3.4 договору: тип позики - короткострокова, сума позики складає 2200,00 гривень, строк позики: до 08 червня 2021 року (15 днів).

Відповідно до п. 2.4.4 договору процентна ставка, фіксована 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою.

Згідно п. 2.6. договору позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті.

Договір позики було підписано позичальником ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора j26614.

До укладання кредитного договору відповідач ОСОБА_1 ознайомився із Паспортом споживчого кредиту (позики), про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором, таблицею обчислення загальної вартості кредиту (позики), реальної річної процентної ставки за договором та графіком нарахувань, про що також свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором С747586.

Підписавши договір про надання кредиту (позики), відповідач ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

ТОВ «Маніфою» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в розмірі 2200,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів 24.05.2021 року о 15:40:10 на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 ……1679, що постає із листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 12.12.2024 року (т. 1 а.с. 27).

Крім того, з листа АТ КБ «Приватбанк» від 27.11.2024 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 була емітована картка № НОМЕР_3 . Із наданої банком виписки по рахунку вбачається зарахування коштів у розмірі 2200,00 грн. на банківську картку (т. 2 а.с. 162-165).

13 жовтня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики № 2380137 від 24.05.2021 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 13/10-2021 від 13.10.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 2011, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей.

У реєстрі боржників кредитний договір, укладений із ОСОБА_1 вказаний за порядковим № 874 із загальною сумою боргу 6 813,40 грн., з яких: 2200,00 -заборгованість за кредитом та 4613,00 грн. заборгованість за процентами.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю - продаж) права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором, укладеним з відповідачем.

Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв Реєстр боржників в кількості 207 307 шт.

У реєстрі боржників кредитний договір, укладений із ОСОБА_1 вказаний за порядковим № 9966 із загальною сумою боргу 36 777,40 грн., з яких: 2200,00 -заборгованість за кредитом та 34 577,40 грн. заборгованість за процентами.

Отже, до ТОВ «Коллект Центр» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 36 777,40 грн.

28 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4225749 про надання споживчого кредиту.

Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, що розміщені на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Даний кредитний договір містить відмітку про підписання його відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С747586.

Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 2700,00 грн. (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 27.06.2021 року.

Відповідно до п. 1.5.1 вказаного договору, стандартна кредитна ставка становить 1,90% в день застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору.

До укладання кредитного договору відповідач ОСОБА_1 ознайомився із паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором С747586.

Підписавши договір про надання споживчого кредиту, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 виконав та надав йому грошові кошти у розмірі 2700,00 грн. Факт перерахування кредитних коштів в розмірі 2700,00 грн. підтверджується листом АТ «Акцент-Банк» від 22.11.2024 року, відповідно до якого банківська картка № НОМЕР_4 була емітована на ім`я ОСОБА_1 та на яку 28.05.2021 року були зараховані грошові кошти у розмірі 2700,00 грн. (а.с. 167-168).

Факт користування відповідачем грошовими коштами підтверджується випискою за картковим рахунком, наданою АТ «Акцент-Банк» .

27 червня 2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також, керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору, договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

30 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-12/2021, відповідно до вимог якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників.

За п. 2.1. договору факторингу первинний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується здійснити фінансування та прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту і стає новим кредитором за договорами, укладеними між клієнтом і боржниками.

Згідно п. 2.2. договору фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимог від боржників, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 30.12.2021 року, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кількістю 2061, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей Кредитний договір № 4225749 вказано за порядковим номером 1484 у реєстрі боржників.

Із витягу з реєстру боржників вбачається заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором у загальному розмірі 8856,00 грн., з яких: 2700,00 грн. заборгованість за кредитом та 6156,00 грн. заборгованість за процентами.

Отже, до ТОВ «Вердикт Капітал»» відповідно до укладеного договору факторингу від 30.12.2021 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 8856,00 грн.

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-03/2023/1, відповідно до вимог якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників.

За п. 2.1. договору факторингу первинний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору платежі первісному кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора до боржників.

Відповідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/1 від 10.03.2023 року, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кількістю 29 141, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей. Кредитний договір № 4225749 вказано за порядковим номером 94156 у реєстрі боржників.

Із витягу з реєстру боржників вбачається заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором у загальному розмірі 8947,28 грн., з яких: 2700,00 грн. заборгованість за кредитом, 6156,00 грн. заборгованість за процентами, 91,28 грн. нараховані кошти у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Отже, до ТОВ «Коллект Центр» відповідно до укладеного договору факторингу № 10-03/2023 від 10.03.2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 8947,28 грн.

Позивач вважає, що відповідно до укладених договорів факторингу, до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 45 724,68 грн., яку просив стягнути з відповідача на їх користь.

Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи та наявних у справі договорів, такі договори підписані відповідачем електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, що були направлені йому у смс-повідомленні на його мобільний номер телефону.

За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору позики № 2380137 від 24.05.2021 року та договору про надання споживчого кредиту № 4225749 від 28.05.2021 року із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Підписавши договори саме такого змісту, відповідач погодився з їх умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договорів вимогам законодавства без їх обґрунтування доказами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вищевказаними договорами виконали в повному обсязі, а саме, надали відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договорами. Докази зворотного матеріали справи не містять та такі не були надані відповідачем.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Позивачем доведено перехід права вимоги за договором позики № 2380137 від 24.05.2021 року та договором про надання споживчого кредиту № 4225749 від 28.05.2021 року.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними договорами перед новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.

Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, отримані в кредит кошти не повернув. Відповідні докази суду надані не були.

Враховуючи, невиконання відповідачем умов договорів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 2200,00 грн. та 2700,00 грн.

Проте, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

За договором позики № 2380137 від 28.05.21021 року.

Сума позики 2200,00 грн., строк позики до 08.06.2021 року (15 днів), середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,99%. Таким чином, строк дії договору закінчився 08 червня 2021 року, до цього часу його умови сторонами не змінювалися.

Відповідно до п. 3.6. договору позики, у випадку укладення Додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою у період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою на підстав фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п. 2.4.3.); графік нарахувань визначається додатковою угодою.

Таким чином, продовження строку дії позики можливе лише у випадку укладення додаткової угоди до договору, а нарахування процентів за користування позикою можливе лише в період дії такої додаткової угоди та у відповідності до графіку нарахувань, що визначається у цій додатковій угоді.

Доказів того факту, що договір позики після 08 червня 2021 року було пролонговано шляхом укладання додаткової угоди та строк користування позикою (кредитом) збільшено, матеріали справи не містять, а не сплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без волевиявлення сторін (у тому числі вчинення відповідних дій).

Оскільки, після спливу строку кредитування відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України фінансові установи не мали права нараховувати відсотки за кредитами, тому вимоги про стягнення відсотків, які нараховані після закінчення строків кредитування є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак таких вимог банк не заявляв.

За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

Позивачем не заявлялися позовні вимоги до відповідача щодо стягнення з неї 3% річних від прострочених сум та інфляційних втрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, розмір заборгованості за процентами складає 656,70 грн. (2200,00 х 15 х 1,99%), які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

2. За договором № 4225479 від 28.05.2021 року.

За пунктом 1.3. договору розмір кредиту складає 2700,00 грн. Строк кредиту 30 днів. Строк повернення кредиту 27.06.2021 року. Стандартна процента ставка 1,99%.

Відповідно до 4 розділу договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено:

- за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. п. 4.2. (п. п. 4.2.1-4.2.4.) Договору; або

- в порядку авто пролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (п. п. 4.3.1 - 4.3.2) Договору.

Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав договір щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 днів.

Порядок автопролонгації строку кредиту визначає, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. п. 4.2.2.-4.2.4. Договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1. Договору).

Суд констатує, що автопролонгація кредитного договору була чітко передбачена п. 4.3.1. кредитного договору, а у п. 4.3.2. вказано, що споживач надав таку згоду на автопролонгацію на умовах п. 4.3.1.

Таким чином, сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, зокрема щодо визначення розміру процентів за його користування та умови автопролонгації договору.

Відтак, з огляду на свободу договору, яка установлена у ст. 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного договору.

При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін, а отже, відповідно до ст. 628, 629 ЦК України, є обов`язковими до врахування.

Так, останнім днем дії кредитного договору було 27.06.2021 року, проте відповідач не здійснила оплату за кредитним договором, тому, враховуючи п. 4.3.1 договору строк користування кредитом було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль (максимальний термін автопролонгації), тобто до 25.09.2021 року, оскільки у споживача на дату закінчення строку кредиту була наявна заборгованість за кредитом.

Проценти за користування кредитом були нараховані по 25.09.2021 року у розмірі 8856,00 грн., однак позивач заявив про стягнення процентів у розмірі 6156,00 грн.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок в частині нарахування процентів.

Із розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що проценти нараховані в межах строку кредитування, з урахування автопролонгації договору. Такий розмір процентів становить 6156,00 грн. (2700,00 х 1,90% х 120 днів).

Таким чином, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 6156,00 грн. підлягають задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути із відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування на суму боргу вищевказаних процентів вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається із розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, здійсненого ТОВ «Вердикт Капітал» і наданого позивачем, нарахування цих відсотків та індексу інфляції здійснено лише на заборгованість по тілу кредиту. Тому суд розглядає справу виключно в межах заявлених особою вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Із розрахунку вбачається, що такий було зроблено за період з 30.12.2021 року по 23.02.2022 року (за 56 днів), нараховані 3% річних складають 12,42 грн., інфляційні втрати складають 78,86 грн. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3% річних в розмірі 12,42 грн. та інфляційні втрати в розмірі 78,86 грн. Наданий позивачем розрахунку відповідач не спростував.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають частковому задоволенню.

Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: - за договором про позики № 2380137 від 24.05.2021 року у загальному розмірі 2856,70 грн., з яких: 2200,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та 656,70 грн. заборгованість за процентами; - за договором про надання споживчого кредиту № 4225749 від 28.05.2021 року у загальному розмірі 8947,28 грн., з яких: 2700,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 6156,00 грн. заборгованість за процентами, 12,42 грн. нараховані 3% річних та 78,86 грн. інфляційні втрати.

При цьому позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 33 920,70 грн. (34 577,40 656,70).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Судом позов задоволено у загальному розмірі 11 803,98 грн., що складає 25,82% від заявлених позивачем до стягнення 45 724,68 грн.

Враховуючи факт часткового задоволення судом позовних вимог у розмірі 25,82%, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 781,83 грн. (25,82% від 3028,00 грн.).

При цьому позивачу необхідно відмовити у поверненні сплаченого судового збору у розмірі 2246,17 грн. (3028,00 грн. 781,83 грн.).

Позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо витрат професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію заявки на надання юридичної допомоги № 730 від 07.06.2024 року із ціною наданих послуг у 13 000,00 грн., копію Витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024 року у розмірі 13 000,00 грн., копію платіжної інструкції № від 11.06.2024 року про оплату послуг правової допомоги згідно договору від 07.06.2024 року у розмірі 100 000,00 грн.

Так, згідно Витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги, вказано перелік таких послуг: надання усної консультації з вивченням документів 4000 грн. (2 год.), складання позовної заяви 9 000 грн. (3 год.).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.

Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в Акті обсяг виконаних адвокатом робіт: надання усної консультації, підготовка пропозицій та складання позовної заяви.

При цьому, суд звертає увагу, що обсяг позовної заяви складає 3 арк. тексту та в переважній більшості становить цитування норм ЦПК України та ЦК України.

Складання позовної заяви такого змісту для професійних адвокатів об`єднання не є складним процесом, для якого має витрачатися 3 год. часу.

Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.

При цьому, платіжна інструкція містить інформацію про розрахунок за договором про надання правової допомоги у сумі 100 000 грн. Тобто, адвокатським об`єднанням надається позивачу правова допомога за аналогічними кредитними договорами, такі позови «поставлені на потік». Отже, така позовна заява не є унікальною, а носить типовий «шаблонний» характер.

Враховуючи вищезазначене, на думку суду, вартість адвокатських витрат у заявленій сумі в 13 000,00 грн. є вочевидь завищеною, що не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності, а тому підлягає зменшенню та стягненню у розмірі 2 000,00 грн., з урахуванням складності справи, наданих адвокатським об`єднанням послуг, часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт, обсягом наданих тощо.

При цьому, суд виходить з того, що дійсно розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися в ці правовідносини, але, оскільки судом вирішується питання про відшкодування відповідачу його витрат на правову допомогу за рахунок позивача, тому саме суд вирішує питання про наявність підстав для такого відшкодування, та саме суд визначає суму, яка підлягає стягненню з позивача і такі дії суду не є втручанням у договір відповідача з адвокатом про надання правничої допомоги.

Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат.

Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Керуючись ст. 525, 526, 536, 549, 553-559, 625,626, 1046-1052, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 258, 264, 265, 273, 280 282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ТОВ «Коллект Центр» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість: - за договором про позики № 2380137 від 24.05.2021 року у загальному розмірі 2856,70 грн., з яких: 2200,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та 656,70 грн. заборгованість за процентами; - за договором про надання споживчого кредиту № 4225749 від 28.05.2021 року у загальному розмірі 8947,28 грн., з яких: 2700,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 6156,00 грн. заборгованість за процентами, 12,42 грн. нараховані 3% річних та 78,86 грн. інфляційні втрати, а також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 781,83 грн. та 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити ТОВ «Коллект Центр» у задоволенні позову до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 33 920,70 грн., коштів у повернення сплаченого судового збору в розмірі 2246,17 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн.

Позивач: ТОВ «Коллект Центр», , м. Київ, вул. Мечнікова, буд. № 3,офіс № 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Треті особи: - ТОВ «Маніфою», , юридична адреса: м. Київ, вул. Казиміра Малевича, буд. № 86, літера «Д»; - ТОВ «Авентус Україна», , юридична адреса: м. Київ, проспект Перемоги, буд. № 90-А; - ТОВ «Вердикт Капітал», , юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. № 5-Б.

Повний текст заочного рішення суду виготовлено 07 березня 2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його не скасування. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: