Справа № 643/2063/24
Провадження № 2/643/274/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Мельникової І.Д.,

за участю секретаря Шалі А.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати поважним причини пропуску та визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_1 ), додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті матері позивача відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями ОСОБА_3 є її діти, а саме, син (позивач) - ОСОБА_1 та донька (третя особа) - ОСОБА_2 . На момент смерті мати позивача - ОСОБА_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . В той же час, на момент відкриття спадщини і до сьогодні позивач зареєстрований за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 . Про існування заповіту, за яким померла мати позивача - ОСОБА_3 , заповіла позивачу - ОСОБА_1 , належну їй 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 , позивач дізнався тільки в грудні 2023 року зі слів його рідної сестри - ОСОБА_2 , яка знайшла вказаний заповіт серед інших документів під час прибирання в квартирі, про що одразу повідомила позивача. Одночасно з цим, позивач також є власником 1/2 (однієї другої) частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Одинадцятою Харківською нотаріальною конторою, 01 серпня 2008 року та свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 06 березня 1998 року, реєстраційний номер 5А-98-119011. Проте, у вищевказаній квартирі була зареєстрована та фактично проживала до моменту смерті тільки мати позивача. Оскільки позивач тривалий час знаходиться за кордоном, на території Республіки Австрія, догляд за вищевказаною квартирою, після смерті матері позивача, за його проханням здійснює його сестра - ОСОБА_2 . Як тільки позивачу стало відомо про наявність заповіту на його користь, він одразу звернувся до Посольства України в Республіці Австрія для засвідчення справжності підпису на заяві про прийняття спадщини. Після направлення приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Шахматовій Ірині Вікторівні вищевказаної заяви про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право власності, нотаріус винесла постанову від 02.02.2024 року №32/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що позивач не подав заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений для прийняття спадщини та зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав і не був зареєстрований. Також зазначає, що сестра позивача, ОСОБА_2 , заяву про прийняття спадщини, після смерті матері, не подавала. Дана обставина підтверджує факт того, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа до судового засідання не з`явилася, надала пояснення по справі, в яких зазначила, що заяву про прийняття спадщини за законом, після смерті матері, вона не подавала. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом. З позовними заявами про визнання заповіту недійсним до суду не зверталась. Спір про спадкування між нею та позивачем відсутній. Зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку для прийняття спадщини та визначення додаткового строку для її прийняття є обґрунтованими, не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, вивчивши матеріали справи встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 10 лютого 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Родинні відносини між позивачем та померлою підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_3 , виданим 04 липня 1981 року Відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м. Харкова.

01 серпня 2008 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори Аль Бієк Н.Є. за реєстровим номером №6-1444, за яким майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 вона заповіла ОСОБА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.02.2024 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шахматовою Іриною Вікторівною відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_3 , зв`язку з тим, що позивач не подав заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений для прийняття спадщини та зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав і не був зареєстрований.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Статтею 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 та відповідно до усталеної судової практики у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про визнання права власності в порядку спадкування відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

У позовній заяві позивач вказує Харківську міську раду як відповідача.

Проте позивач не врахував, що Харківська міська рада як орган місцевого самоврядування, може бути відповідачем у справах про спадкування лише у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

З позовної заяви вбачається, що спадкодавець окрім сина - позивача у справі, мала ще доньку - ОСОБА_2 , яка також має право на спадкування, та яка залучена до участі у цій справі у якості третьої особи.

Позивачем не було надано доказів, які б свідчили про усунення ОСОБА_4 від права на спадкування, неприйняття нею спадщини, а також її відмови від прийняття спадщини. Окрім того, до позовної заяви не було долучено доказів заведення нотаріусом спадкової справи після спадкодавця.

Будь-яких клопотань про витребування спадкової справи, позивачем заявлено не було.

Крім того, представник позивача просила розглянути справу у її відсутність на підставі наявних в ній доказів.

Подавши до суду таке клопотання, позивач, тим самим підтвердила, що подала усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19.

Згідно із вимогами ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Так, за змістом ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Оскільки позивач не довів, що Харківська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, у задоволенні позову слід відмовити з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 05.03.2025.

Суддя І.Д. Мельникова