Провадження 2/127/5256/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №161/16580/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов мотивований тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 24.09.2018 року був укладений кредитний договір № 24.09.2018-010000412, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5 000 грн. на строк 14 календарних днів з дати отримання, за процентною ставкою 28%, зі сплатою відсотків та поверненням кредиту.

Кредит був наданий згідно вимог ЗУ «Про електронну комерцію», у формі електронного переказу на реквізити, вказані позивачем у заявці на видачу кредиту, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти в розмірі 5 000 грн., отже, умови договору акцептовано.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

Відповідач використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг у повному обсязі.

25.01.2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» був укладений договір факторингу № 250122-2. Згідно з договором відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором від 24.09.2018 року № 24.09.2018-010000412 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, інших передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_1 .

На адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу № 250122-2 від 25.01.2022 року та вимога про сплату заборгованості за кредитним договором, яка була залишена без задоволення.

Станом на 27.08.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 24.09.2018 року № 24.09.2018-010000412 становить 8 900 грн. (вказана сума складається із основного боргу по тілу кредиту 5 000 грн., відсотків 1 400 грн., а також штрафу 2 500 грн, нарахованого на підставі п.5.4 кредитного договору).

На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Новий колектор» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 24.09.2018 року № 24.09.2018-010000412 в загальній сумі 8 900 грн. та судові витрати.

Представник позивача адвокат Титаренко В.М. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача адвокат Селезньов М.В. надав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що у договорі відсутні певні реквізити, позивач не надав доказу перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача та отримання відповідачем кредитних коштів. Щодо стягнення відсотків та штрафу заперечив, оскільки відповідач є військовослужбовцем, учасником бойових дій, бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ. Крім того, зауважив, що кредит надавався на строк 14 календарних днів, цей строк закінчився 08.10.2018 року, отже, позов пред`явлений із порушенням строку позовної давності.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 про кредитування/зарахування від 24.09.2018 року, що підписана нею одноразовим ідентифікатором 1503, між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 24.09.2018-010000412 на суму 5 000 грн. (строк користування кредитом 14 днів з дня отримання, проценти 1 400 грн., процентна ставка 28%)

Даний кредит виданий з метою зарахування вимоги позичальника про видачу суми кредиту в розмірі в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту в розмірі 5 000 грн. за кредитним договором №19.06.2018-100003062 від 19.06.2018 року.

Так, на підставі ст. 601 ЦК України позичальник ОСОБА_1 подала заяву, згідно якої просить зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту 5 000 грн. за кредитним договором 24.09.2018-010000412 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту в розмірі 5 000 грн. за кредитним договором 19.06.2018-100003062 від 19.06.2018 року. Кредитор погоджується на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Зобов`язання кредитора з видачі кредиту за кредитним договором № 24.09.2018-010000412 та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором №19.06.2018-100003062 від 19.06.2018 року вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Заява є частиною кредитного договору № 24.09.2018-010000412.

Сторонами погоджено, що строк користування кредитом 14 календарних днів з дати отримання, сума кредиту 5 000 грн. та проценти 1 400 грн. сплачуються до 08.10.2018 року включно.

ОСОБА_1 підтвердила та однозначно прийняла (акцептувала) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору№ 24.09.2018-010000412 від 24.09.2018 року, з якими вона попередньо уважно ознайомилась.

Згідно п. 5.3 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта)сторони домовились, що позичальник надає кредитору згоду на відступлення права вимоги боргу позичальника за договором будь-якій третій особі або особам, без отримання на це додаткової згоди позичальника.

У випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором, кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом (п.5.4).

Згідно п.7.1, у разі несплати кредиту та/або процентів у строки, встановлені договором, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів до позичальника може бути застосований штраф згідно п. 5.4 кредитного договору. Згідно п.8.1, цей договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер телефону, позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитора. Цей договір діє протягом 28 днів. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Позичальник має право відмовитись від договору в порядку, передбаченому законодавством. При цьому позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення (п. 8.3).

Позичальник, зокрема, зобов`язувалась забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом внесення в касу кредитора або перерахування на рахунок кредитора (п.4.1). Повернення кредиту до дати, вказаної у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язання за цим договором негайно з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

Відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг у встановлений строк.

25.01.2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» був укладений договір факторингу № 250122-2. Згідно з договором відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором від 24.09.2018 року № 24.09.2018-010000412 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, інших передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_1 .

На адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу № 250122-2 від 25.01.2022 року та вимога про сплату заборгованості за кредитним договором, яка була залишена без задоволення.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 24.09.2018 року між «ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору № 24.09.2018-010000412.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).

Кошти були спрямовані на погашення вимоги кредитора за попереднім кредитним договором від 19.06.2018 року, що погодили сторони в тексті договору, тому заперечення представника відповідача про неотримання ОСОБА_1 суми кредиту суд вважає безпідставними.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 27.08.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 24.09.2018 року № 24.09.2018-010000412 становить 8 900 грн.

Дана сума складається із основного боргу по тілу кредиту 5 000 грн., відсотків 1 400 грн., а також штрафу 2 500 грн., нарахованого на підставі п.5.4 кредитного договору.

Суд вважає, що стягненню з ОСОБА_1 підлягає сума основного боргу 5 000 грн. та процентів 1400 грн., що були погоджені сторонами на момент укладення договору 24.09.2018 року.

Належного розрахунку суми штрафу 2 500 грн. та періоду нарахування (п. 5.4 договору), позивачем не надано, тому достатніх підстав для стягнення цієї суми у суду немає.

Заява представника відповідача про застосування позовної давності також задоволенню не підлягає з врахуванням вимог ст. 257 ЦК України, п. 12, 19 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України у відповідних редакціях.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1744,12 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам (2 422,4 ? 72%?100= 1744,12 грн.).

Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 137, 141, 223, 247, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (0, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, оф. 601) заборгованість за кредитним договором від 24.09.2018 року № 24.09.2018-010000412 в розмірі 6 400 (шість тисяч чотириста) грн. та судові витрати судовий збір в сумі 1 744 (одна тисяча сімсот сорок чотири) грн. 12 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 20 лютого 2025 року.

Суддя: