Справа № 353/186/25
Провадження № 2-н/353/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., розглянувши заяву Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,-

в с т а н о в и в:

06.03.2025 року до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшла заява Івано-Франківської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 6603,79 грн., яка виникла за період з 01.04.2024 року по 31.12.2024 року.

В порядку ч. 7 ст. 165 ЦПК України, Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області отримано інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника, з якої вбачається, що ОСОБА_1 значиться зареєстрованою по АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Оскільки фізична особа - боржник ОСОБА_1 значиться зареєстрованою по АДРЕСА_2 , то за загальними правилами підсутності дана справа не підсудна Тлумацькому районному суду Івано-Франківської області.

В свою чергу, як вбачається з заяви, Івано-Франківською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» заявлено вимогу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, яка виникла за адресою споживання: АДРЕСА_1 .

Тобто спір у даній справі виник з приводу оплати житлово-комунальних послуг, які надавалися заявником за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №638/1988/17.

У постанові від 09.09.2020 року (справа №910/6644/18) Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 року (справа 911/2390/18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у ст. ст. 27-29 ЦПК України.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом.

З системного аналізу зазначених норм законодавства слідує, що судовий наказ може бути виданий за умови, що боржником є індивідуальний споживач - фізична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, з яким повинен бути укладений договір про надання житлово-комунальної послуги; або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Таким чином з отриманої судом інформації встановлено зареєстроване місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_1 за адресою, яка відмінна від адреси надання послуги з постачання природного газу. При цьому заявником до матеріалів заяви про видачу судового наказу не долучено Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або інших документів про наявність у ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою, зазначеною у заяві про видачу судового наказу, що позбавляє суд можливості встановити чи є боржник власником (користувачем) нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , за якою нараховано заборгованість.

Враховуючи вищенаведене, оскільки боржник ОСОБА_1 значиться зареєстрованою по АДРЕСА_2 , та до матеріалів заяви про видачу судового наказу не долучено належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , за якою нараховано заборгованість, Тлумацький районний суд Івано-Франківської області не наділений повноваженнями на видачу відповідного судового наказу.

Посилання представника на постанову Львівського апеляційного суду від 26.11.2024 року не є релевантним до відносин, які виникли по даній справі, оскільки вона стосувалась того, що суд першої інстанції не виконав вимоги ч. 5 ст. 165 ЦПК України, тобто не звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Виходячи з вищенаведеного, з урахуванням порушення правил підсудності, у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 27, 30, 161, 162, 164, 165, 166, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Івано-Франківській філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення, через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяУ. Ю. ЛУКОВКІНА