Справа № 186/971/24
Провадження номер № 2/0186/37/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Шахтарське

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 06.04.2017 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала кредитний договір №01, та отримала кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 1000,00 грн., який пізніше було збільшено до 51840,28 грн.

Відповідачка не виконує свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, тому станом на 30.04.2024 року має заборгованість перед банком в сумі 83907,76 грн., з яких: 51840,28 грн. - заборгованість за кредитом; 32067,48 грн. - заборгованість за процентами.

Також представник позивача зазначив, що строк позовної давності банком дотримано, оскільки спочатку діяли спеціальні норми закону в умовах карантину, потім за умов воєнного стану - строки звернення до суду подовжувалися. Кредитний договір, хоч і було укладено сторонами 06.04.2017 року, проте відповідачка користувалась кредитною карткою і здійснювала платежі до 14.02.2022 року. До суду банк звернувся 21.06.2024 року, тому строк позовної давності банком не пропущено.

Враховуючи вищевикладене представник позивача прохав суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором в сумі 83907,76 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Стефаненко А.С. позовні вимоги не визнали, та представник адвокат Стефаненко А.С. надала відзив на позовну заяву, в якому прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» у повному обсязі. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначила, що у заяві №01 містяться часткові дані про номер кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфікованої) НОМЕР_1 , розмір кредитного ліміту (1000 грн.) також в зазначеній заяві не зазначена річна процентна ставка за користування кредитними коштами.

Також зазначає, що у Додатку №2 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який був доданий до позовної заяви є визначена реальна річна процентна ставка 57,26%, разом з тим, реальна процентна ставка - це не річні відсотки за кредитом, не плата за обслуговування кредитної заборгованості, реальна процентна ставка банку - це внутрішня ставка банка, яка відображає ефективність використання банком грошових коштів (платежів клієнта по кредиту, що вносяться на користь банку), це своєрідний показник прибутковості банку.

АТ «ПУМБ» надано до позову копію Заяви №01 та Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з «08» лютого 2024 року, що зазначено на сайті Банку у розділі повідомлення), розрахунок заборгованості, виписку з 06.04.2017 по 30.04.2024 року та розрахунок заборгованості, але копії паспорту споживчого кредиту до позовної заяви не додано.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування.

Так, Заява №01 містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, дані про номер рахунку, що підлягає відкриттю та Кредитної картки, розмір кредитного ліміту (1000 грн.), але не містить даних про умови кредитування, в тому числі не зазначена процентна ставка.

Позивачем до позову не додано паспорту споживчого кредиту, тому не має можливості визначити, чинність кредитного договору, умови та його терміни.

Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, строк кредитування, вид карти, яка видається клієнту тощо.

За відсутності зазначеної інформації не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (відсотків, комісії) на відповідний період, ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (неустойки).

Вважає, що ОСОБА_1 банком не повідомлено про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача та має тимчасовий характер.

Надану позивачем Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.10.2016 року, хоча на сайті є нова Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» від 09 січня 2023 року зі змінами внесеними 08.02.2024 року, з огляду на її мінливий характер, неможна вважати складовою кредитного договору, в тому числі щодо будь-яких встановлених нею умов та правил, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вона не підписана та не визнається позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Заяві.

ОСОБА_1 заперечує щодо того, що вона була ознайомлена з Публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 08.02.2024 року) наданою в якості додатків до позову, яка як вказано у Заяві №01 розміщена на сайті АТ «ПУМБ», оскільки вказана Публічна пропозиція взагалі відсутня на зазначеному вище сайті та відповідно була відсутня станом на час підписання Заяви №01 від 6 квітня 2017 року.

Як вбачається з додатків до позовної заяви, Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не містить підпису відповідача, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 квітня 2017 року шляхом заповнення Заяви.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву від 06 квітня 2017 року, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили відповідні умови.

Перевіривши розрахунок заборгованості станом на 30.04.2024 року, а саме колонку «Фактичне погашення», можна дійти висновку, що позивачем станом на 30.04.2024 року було зараховано в рахунок процентів за користування кредитом кошти сплачені ОСОБА_1 в сумі 56 855 грн. 67 коп.

Враховуючи, що умовами кредитного договору, яким є заява від 06 квітня 2017 року, не передбачена сплата процентів за користування кредитом, зараховані позивачем кошти в рахунок процентів в сумі 56 855 грн. 67 коп. необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту в сумі 56 855 грн. 67 коп., що більше ніж сума кредиту у розмірі 75329 грн. 39 коп.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано жодного належного, достовірного та допустимого доказу у розумінні ст.ст.76-80 ЦПК України, а лише наведено посилання на нормативно-правові акти без належного обґрунтування своєї правової позиції, а також не надано належно обґрунтованого розрахунку заборгованості. За таких обставин неможливо визначити утворення заявленої позивачем суми заборгованості у розмірі 83907 грн 76 коп. що складається з - 51840.28 грн. - заборгованість за кредитом; - 32067.48 грн. - заборгованість процентами.

Згідно з поданого документу з назвою «Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за Кредитним договором № 01 від 06.04.2017 року зі всіма змінами і доповненнями до нього, станом на 30.04.2024 року (включно)», складеного представником АТ «ПУМБ» Височин Є.М., прострочена заборгованість за сумою кредиту складає 83907 грн 76 коп. що складається з - 51840.28 грн. - заборгованість за кредитом; - 32067.48 грн. - заборгованість процентами.

Крім того, розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором доданий до позову не містить суми на яку нараховуються проценти, розміру процентної ставки за якою здійснено розрахунок відсотків, періоду за який здійснено розрахунок відсотків тощо, а тому неможливо встановити порядок утворення сум, зазначених позивачем, період її утворення, правову природу нарахованих процентів, їх розмір.

Таким чином, розрахунок заборгованості доданий до позову не може бути прийнятий до уваги суду, як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості.

Кредитна картка № 329692 має строк дії до 01/23, що підтверджується інформацією з застосунку «ПУМБ online». Таким чином, строк спливу дії картки є кінцевим строком дії договору.

Згідно заяви № 01від 06.04.2017 року, ОСОБА_1 видано кредитну картку № НОМЕР_1 , а пізніше перевипустили за №329692 строк дії якої згідно з інформацією на картці становить 01/23, тобто до січня 2023 року, тобто щонайбільше до 31 січня 2023 року.

Варто зазначити, що твердження позивача, що відповідач продовжував користуватися картою після строку її закінчення не відповідають дійсності, останнє користування коштами датовано 11.11.2021 року, що підтверджується випискою по рахунку, на яку посилається сам позивач, після вказаної дати відбувалось лише внесення коштів.

Отже, стосовно нарахування відсотків за користування кредитом необхідно звернути увагу, що після спливу строку дії картки, який є кінцевим строком дії кредитного договору, у банку було відсутнє право нараховувати відсотки до повного погашення заборгованості за кредитом, з огляду на це, позовна вимога позивача про стягнення таких процентів є безпідставною.

Оскільки, строк дії даного кредитного договору закінчується у січні 2023, у банка відсутні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, починаючи щонайбільше з 01 лютого 2023 року.

Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів нарахованих після 31 січня 2023 (закінчення строку кредитування з урахуванням його найбільшого можливого строку) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Представник позивача АТ «ПУМБ» надав відповідь на відзив, в якому підтримав заявлені позовні вимоги та зазначив, що заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №01 від 06.04.2017, була підписана відповідачкою. Відповідачка не була позбавлена можливості відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення Банку у письмовій формі з одночасним поверненням грошових кошів, одержаних згідно умов договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором, як це передбачено ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування». Заперечень щодо змісту договору, порядку взаємодії Відповідач Банку не повідомляла, що свідчить про її згоду з умовами договору.

Як вбачається з заяви, яка підписана відповідачкою: клієнт (Відповідач), підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом - ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування; відповідачка ознайомлена із ДКБО та цілком згодна з ним; всі умови ДКБО відповідачці зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (розділ Заяви «Підтвердження та запевнення»).

Згідно п. 2.2.1 Розділу I частини 2 ДКБО - Договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції (ДКБО) Акцептованими Клієнтом з моменту оформлення Заяви на приєднання до Договору за умови подання Клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами Договору.

Пункт 2.2.2. Розділу I частини 2 ДКБО - дата набрання чинності Договору визначається Заявою на приєднання до Договору, якщо інше не передбачено умовами Договору та/або Заявою на приєднання до Договору.

Відповідно до п.2.2.5 Розділу I частини 2 ДКБО - підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Перед підписанням Заяви у відділенні Банку співробітник Банка, який безпосередньо оформлював видачу відповідачці кредиту, надав відповідачці ДКБО у паперовому вигляді для ознайомлення.

Редакція ДКБО у паперовому вигляді (поряд з електронною формою на сайті Банка) завжди знаходиться у кожному відділенні Банка і обмежень прав клієнтів на ознайомлення із ДКБО ніколи не відбувалося - клієнт не обмежується ні в часі, ні в доступі до інформації.

При прийнятті рішення про встановлення Кредитного ліміту Банк керується внутрішніми нормативними документами Банку та законодавством України. Приєднання Клієнта до Публічної пропозиції Банку на укладення цього Договору є прямою та безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого та повідомленого Клієнту шляхом надіслання SMS-повідомленням на Номер мобільного телефону Клієнта.

Таким чином, відповідно до п.4.2.4. ДКБО, відповідачка, приєднавшись до ДКБО надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого та повідомленого Клієнту шляхом надіслання SMS -повідомленням на Номер мобільного телефону Клієнта.

Відповідачка не надавала Заяву про незгоду з розміром кредитного ліміту в порядку, як це передбачено п.4.1.5. ДКБО.

Протягом строку кредитування кредитний ліміт за Заявою збільшувався.

Протягом строку кредитування відповідачка не надавала заперечень Банку, що не погоджується з розміром збільшеного кредитного ліміту, навпаки, активно користувалася карткою після кожного збільшення розміру кредитного ліміту, що підтверджується випискою з особового рахунку.

Якщо відповідачка мала заперечення і незгоду з умовами договору, за яким відповідачка добровільно набула прав та обов`язків відповідно до ЦК України, то саме відповідачці необхідно надати: підтвердження того, що вона зверталася до відділення Банка про розірвання договору; офіційний документ (роздрукування) за своїм номером телефону, отриманий в офіційного оператору зв`язку про те, що в дати, зазначені в Довідці про зміну кредитного ліміту відповідачці не отримувала відповідних повідомлень Банка, що є єдиним належним та допустим доказом її заперечень. В даному випадку таких доказів відповідачкою не надано.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Банківські виписки за рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку.

Відповідно до виписки з особового рахунку відповідачка активно користувалася рахунком та кредитними коштами, у тому числі і після збільшення кредитного ліміту: здійснювала операції покупки через POS- термінал, отримувала готівку через банкомат, здійснювала часткове погашення заборгованості, здійснювала переказ коштів, що підтверджує факт укладення та дії кредитного договору.

Нарахування процентів за користування кредитом є обов`язком Банка, який передбачений Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про споживче кредитування», Цивільним кодексом України. Банку заборонено надавати безпроцентні кредити (ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Кредитування відповідачки здійснювалося шляхом перерахування грошових коштів на Картковий (кредитний) рахунок відповідачки в рамках Кредитного ліміту, де «банківська платіжна картка» є лише інструментом користування ОСОБА_2 рахунком і закінчення строку дії банківської платіжної картки жодним чином не припиняє дію кредитного договору та не впливає на обов`язок відповідачки сплачувати заборгованість за кредитним договором та виконувати кредитні зобов`язання.

За допомогою банківської платіжної картки відповідачка лише користується коштами (знімає готівкові кошти через банкомат, здійснює операції переказу коштів і т.п.) і з припиненням дії картки дія кредитного договору не припиняється.

Картковий (поточний) рахунок відповідачки, який зазначений у Заяві не закритий. Зобов`язання відповідачки перед Банком не припинені.

У судове засідання 04.03.2025 року представник позивача АТ «ПУМБ» не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Стефаненко А.С. надала заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що доводи зазначені представником позивача у відповіді на відзив є необґрунтованими, та такими, що не заслуговують на увагу. Також прохала суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судове засідання 04.03.2025 року відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Стефаненко А.С. не з`явились, адвокат Стефаненко А.С. надала заяву про розгляд справи за відсутності відповідачки та її відсутності. Також прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 06.04.2017 року між АТ «ПУМБ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №01 шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Банк видав відповідачці кредитну картку № НОМЕР_2 з кредитним лімітом в сумі 1000 грн., з процентною ставкою за користування кредитом 49% річних.

Згідно з вищевказаною заявою, ОСОБА_1 прохала Банк встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт 1000,00 грн., розрахунковий день 20 число місяця, строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюються відповідно та в залежності від типу кредитної карти. Підписанням заяви відповідачка підтвердила, що нею отримана у непошкодженому стані платіжна картка і ПІН, а також що з правилами користування платіжною карткою ознайомлена та зобов`язується їх дотримуватись. Підписанням цієї заяви відповідачка підтвердила, що з ДКБО, Тарифами Банку згідна.

Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженої рішенням Правління АТ «ПУМБ» протокол №609 від 20.09.2016, передбачено, що підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору.

Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти.

Згідно з п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Згодом розмір кредитного ліміту на поточному рахунку відповідачки було збільшено до 51840,00 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту, наданої позивачем. Збільшення кредитного ліміту узгоджується із положеннями п. 4.2.4, п. 4.3.6.4 Розділу ІІ Публічної пропозиції.

Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит у обумовленому розмірі.

З виписки по особовому рахунку відповідачки вбачається, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти і користувалася ними, однак не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, тому заборгованість відповідачки перед банком станом на 30.04.2024 року становить 83907,76 грн., з яких: 51840,28 грн. - заборгованість за кредитом; 32067,48 грн. - заборгованість за процентами; що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою по рахунку.

01.05.2024 року АТ «ПУМБ» надіслано відповідачці ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) про наявність заборгованості за кредитом в розмірі 83907,76 грн. та про необхідність її погашення. Дана вимога була залишена відповідачкою поза увагою.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом частини 1, 2 статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Матеріали справи містять підписану відповідачкою заяву про приєднання, яка недійсною не визнавалась, відповідачкою (боржником) з підстав безгрошовості у порядку ст. 1051 ЦК України не оскаржувалась.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Таким чином, підписавши заяву відповідачка підтвердила, що вона в повній мірі ознайомилась з умовами отримання кредиту, розміром процентів за користування кредитними коштами.

Наданий банком розрахунок відповідачкою в частині стягнення процентів належними і допустимими доказами не спростований.

Отже, суд вважає встановленим існування між сторонами кредитних правовідносин, узгодженість процентної ставки.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У постанові Верховного Суду по справі справа № 306/486/17 (провадження № 61-34520св18) від 10 жовтня 2019 року Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем зазначив, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що відповідачка ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитування, в тому числі з встановленою процентною ставкою за користування кредитними коштами, яка передбачена Публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами у справі не пов`язані з правом кредитора на дострокове повернення кредиту.

Суд визнає доводи представника відповідачки щодо відсутності правових підстав у позивача для стягнення відсотків за користування кредитом, у зв`язку з закінченням строку дії кредитної картки, безпідставними, оскільки строк дії виданої кредитної картки не є тотожним строку кредитування.

Доказів заперечень будь-якої із сторін щодо продовження строку кредитування матеріали справи не містить.

Крім того, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року, було введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року. В подальшому відповідними Указами Президента України та Законами України дію воєнного стану було продовжено.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 210/4458/15-ц, від 30 січня 2020 року у справі 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 серпня 2017 року у справі № 761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії російської федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

У зв`язку з введенням воєнного стану на території України, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» здійснено автоматичне продовження дії всіх банківських карток (кредитних та дебетових) задля забезпечення можливості клієнтів здійснювати фінансові операції, зазначена інформація містить в загальному доступі.

Таким чином, доводи представника відповідачки щодо відсутності правових підстав у позивача для стягнення відсотків за користування кредиток, у зв`язку з закінченням строку дії кредитної картки є такими, що не відповідають обставинам справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

У постанові від 23 січня 2018 року (справа № 755/7704/15-ц, провадження № 61-283 св 18) Верховним Судом зазначено, що належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Відповідачкою у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі і погашення, кредитних коштів.

Відтак, відповідачкою не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором в сумі 83907,76 грн., а також на підставі ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 549 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264-265 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, місто Київ, вул. Андріївська, буд.4, ), заборгованість за кредитним договором №01 від 06.04.2017 року станом на 30.04.2024 року в сумі 83907 (вісімдесят три тисячі дев`ятсот сім) гривень 28 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом - 51840,28 грн.; заборгованість за процентами - 32067,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, місто Київ, вул. Андріївська, буд.4, ), судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України.

Позивач: Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», місцезнаходження: 04070, місто Київ, вул. Андріївська, буд.4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Першотравенська, Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: С.С. КРИВОШЕЯ