ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Кошара О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мисечко Катерини Олександрівни на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з ОСОБА_2 фактично проживали однієї сім`єю без реєстрації шлюбу і в період їхнього спільного проживання народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Запис про батька дитини вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, а саме визначено батька- ОСОБА_4 . Зазначала, що батьком дитини є громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявник зазначає, будучи стрільцем-помічником гранатометника 3 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, в результаті масового артилерійського та мінометного обстрілу позицій з боку російської федерації поблизу населеного пункту Шахтарське Волноваського району Донецької області 02 листопада 2024 року солдат ОСОБА_2 зник безвісти за особливими обставинами. ОСОБА_1 зазначає, ОСОБА_2 сприймав доньку, як рідну, кохав її, не мав сумнівів у своєму біологічному батьківстві, завжди визнавав дитину своєю. Заявник вказує, факт сумісного проживання та піклування за дитиною підтверджується актом про проживання від 25 листопада 24 року, скріншотами її переписки з ОСОБА_2 , сумісними фотознімками. ОСОБА_2 не міг зареєструвати дитину на себе, оскільки тривалий час знаходився у ВСУ. Встановлення факту батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно їх малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявнику необхідно для одержання виплат і надання пільг, передбачених чинним законодавством України. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд встановити факт батьківства, а саме що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кам"янське Кам"янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) 20 червня 2023 року за актовим записом №21, зазначивши відомості про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Роз`яснено заявнику, що відмова у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження не перешкоджає звернутися до суду за захистом порушеного права у порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Мисечко К.О. просить ухвалу суду від 16 грудня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .

У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19.

Критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У цій справі, що переглядається, ОСОБА_1 просила в порядку окремого провадження вставити факт батьківства, а саме - що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття, або особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

У справі встановлено, заявник ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14, 15, 24).

Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України від 22 листопада 2024 року вбачається, запис про батька дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.14, 15).

Відповідно до сповіщення сім`ї №12/10539 від 04 листопада 2024 року, 02 листопада 2024 року стрілець-помічник гранатометника 3 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, в результаті масового артилерійського та мінометного обстрілу позицій з боку російської федерації поблизу населеного пункту Шахтарське Волноваського району Донецької області солдат ОСОБА_2 зник безвісти за особливими обставинами (а.с.48, 49).

Таким чином, на теперішній період часу ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти.

Для розгляду судом в порядку окремого провадження справи про встановлення батьківства необхідною умовою є встановлений факт смерті чоловіка (батька) дитини.

У відповідності до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Слід зазначити, з поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту батьківства вбачається спір про право, який вирішується в позовному провадженні.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що факт батьківства, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки доказів того, що ОСОБА_2 помер матеріали справи не містять, з матеріалів справи вбачається, що існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, враховуючи, що доказів того, що ОСОБА_2 помер матеріали справи не містять, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав розгляду поданої ОСОБА_1 заяви в порядку окремого провадження та відмовив у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України, роз"яснивши заявнику її право звернення до суду у порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвалу суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мисечко Катерини Олександрівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена у судовому засіданні 04 березня 2025 року.

Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова