Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Губенко О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Молочка А.О.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» про розірвання договору та повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» про розірвання договору та повернення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 червня 2024 року позивач придбав дві портативні зарядні станції Vitals Professional PS 1000qc вартістю 30240 грн кожна. Одна портативна зарядна станція (зав. № 102338913) була придбана у ФОП « ОСОБА_2 », друга (зав. № 102339011) була придбана у ФОП « ОСОБА_3 ». Вказує, що обидва цих продавців є торговими партнерами Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ», яке в свою чергу є офіційним представником ТМ Vitals в Україні. Зазначає, що станції використовувалися у відповідності до інструкції для живлення холодильника потужністю 130 Вт (станція зав. № 102338913) та холодильника потужністю 100 Вт (станція зав. №102339011). 04 липня 2024 року (через 6 днів після покупки) в процесі заряджання перша станція (зав. № 102338913) перестала працювати, при цьому ніяких споживачів до вихідних розеток станції не було підключено. Друга станція (зав. № 102339011) майже одразу після початку експлуатації перестала працювати як джерело безперебійного живлення (UPS), а в серпні місяці 2024 року станція перестала працювати зовсім. Згідно висновків від 06 вересня 2024 року та 12 вересня 2024 року використання портативної зарядної станції Vitals Professional PS 1000qc в режимі (UPS) не можливе, транзистори вихідного каскаду станції розраховані на роботу при певних параметрах, у разі включення з боку вихідних розеток при роботі станції джерел струму (мережевий струм) відбувається перенавантаження, пробій і як наслідок - вихід з ладу елементів вихідного каскаду. Вказує, що якби в інформаційних матеріалах ТОВ «Торговий дім «АМТ» були наведені реальні технічні характеристики портативної зарядної станції, то не здійснив би їх покупки. Враховуючи все вищевикладене, вважає, що придбав товар з істотними недоліками, а тому має право на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, тому і звернувся до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

04 грудня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що ТОВ «ТД «АМТ» є неналежним відповідачем за даним позовом, оскільки в інструкції з експлуатації портативних зарядних станцій ТМ «Vitals» серії «Professional PS 500qc, 1000qc» визначено, що зазначена у ній продукція виготовлена на замовлення ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» та вказані реквізити даного суб`єкта господарської діяльності. На сторінці 5 інструкції зазначено, що постачальником, імпортером, представником виробника та підприємством, яке приймає претензії споживачів на території України є ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» та зазначені його реквізити, виробником є «ЗА Текнолоджі» Ко., ЛТД, КНР. Вказує, що відповідач не є безпосереднім виробником, постачальником, імпортером, представником виробника та підприємством, яке приймає претензії споживачів на території України саме стосовно спірних зарядних станцій та ніколи не імпортував в Україну та особисто, або через своїх представників ніколи не продавав позивачу саме спірні зарядні станції. Зазначає, що у відповідача відсутні будь-які господарські відносини з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 , а тому твердження, що означені ФОП є торговими партнерами ТОВ «ТД «АМТ» є нікчемними, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях.

17 грудня 2024 року до суду надійшли пояснення від позивача ОСОБА_1 , згідно яких заперечив проти того, що ТОВ «ТД «АМТ» є неналежним відповідачем по справі.

09 січня 2025 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначив, що безпосереднім виробником товару в даному випадку є «ЗА Текнолоджі» Ко., ЛТД, КНР, виробником в контексті його імпортера є ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», продавцем товару є ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 , а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позов подано до неналежного відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позовних відмовити, посилаючись на підстави, які викладені у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що користувався зарядною станцією, яку придбав ОСОБА_1 за допомогою інтернет сервісу. При покупці станцій вони з позивачем керувались певними умовами та параметрами, які повинні бути присутні в станції, а саме, щоб вона була легально ввезена на територію України та працювала в якості джерела безперебійного живлення. Після того, як зарядна станція зламалась, її було надіслано до сервісного центру, згідно висновку якого куплена ОСОБА_1 зарядна станція не може працювати в режимі безперебійного живлення, а тому поломка станції спричинена в наслідок неправильно використання.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачем було придбано дві зарядні станції: 20 червня 2024 року у ФОП ОСОБА_3 та 26 червня 2024 року у ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується копіями гарантійних талонів. Оплата за зарядні станції була проведена позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_4 27 червня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 та 27.06.2024 на рахунок ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується фіскальним чеком № .

Згідно інструкції з експлуатації портативних зарядних станцій серії Professional PS 500QCT, PS 1000QCT постачальником, імпортером, представником виробника та підприємством, яке приймає претензії споживачів на території України є ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», виробником є «ЗА Текнолоджі» Ко., ЛТД, КНР.

Згідно зі ст. 1, 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Згідно зі ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до пунктів 4, 18 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар. Продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

З контексту положень ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що імперативною умовою для пред`явлення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми є наявність у відповідача статусу виробника проданого товару або його продавця. Також з зазначеної правової норми вбачається та згідно з нормами Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» імпортери товарів прирівняні до їх виробників.

Однак, в даному випадку з наданих самим же позивачем доказів вбачається, що ТОВ «ТД «АМТ» не виробляє спірні зарядні станції, на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передані позивачу, як споживачеві відсутні відомості про ТОВ «ТД «АМТ», як про виробника спірного товару чи про його виготовлення на замовлення останнього, товариство не імпортувало спірні товари та не продавало їх позивачу.

В інструкції на спірні зарядні станції містяться відомості про іншого суб`єкта господарської діяльності, як про їх виробника, імпортера (тобто виробника), а у платіжній інструкції та фіскальному чеку містяться відомості про інших суб`єктів господарської діяльності, як про їх продавців, тому ТОВ «ТД «АМТ» не є ані виробником, ані продавцем спірного товару в контексті означених правових норм, що виключає його цивільно-правову відповідальність перед позивачем та робить його неналежним відповідачем за даним позовом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд і у постанові від 30.01.2020 року у справі № 761/30025/16-ц. При цьому Суд зазначив, що при зверненні з позовом позивач вказав відповідачем певну особу, клопотань заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв. За таких обставин, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

До таких самих правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року у справі №705/3876/18, де, зокрема зазначив, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом.

Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові.

Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Зважаючи на те, що безпосереднім виробником товару в даному випадку є «ЗА Текнолоджі» Ко., ЛТД, КНР, виробником в контексті його імпортера є ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», продавцем товару є ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 , тому в силу вимог ст.1, ст. 8 ЗУ "Про захист прав споживачів", Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» не є належним відповідачем у даному спорі.

Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов о висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» про розірвання договору та повернення грошових коштів, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ», , юридична адреса: вул. Штабна, 13, прим. 23, м. Запоріжжя.

Повний текст рішення складено 03.03.2025.

Суддя Леся БУДЗАН