"06" березня 2025 р.
Справа № 201/5555/24
Провадження № 2/642/130/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2025 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Вікторова В. В.

за участю секретаря Гриценко О.С.

представника позивача Білоконь І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації, -

В с т а н о в и в:

У травні 2024 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі- ПрАТ «СК «Уніка») звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , в якому просить про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 36041,86грн., та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «Фармацевтична компанія «Салютаріс» укладено сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Сorporate» №191001/4100/0000177 від 03.07.2023, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Hyunday Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , та прикріпленим до нього ззовні та всередині додатковим обладнанням. Строк дії договору встановлено з 14.07.2023 по 13.07.2024.

16.09.2023 року о 09.15 годині у м. Дніпро на перехресті пр. Богдана Хмельницького та вул.Шинної сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Hyunday Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та «BYD YUAN» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2023 року у справі про адміністративні правопорушення №932/7838/23, яка набрала законної сили 26.09.2023 рок, ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП.

Згідно рахунку на оплату №6635 від 30.08.2023 ПП «Аеліта» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyunday Accent» д.н.з. НОМЕР_1 склала 196041,86грн.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт № від 30.08.2023 та виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 196041,86грн. Таким чином ПрАТ «СК «Уніка» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору.

Згідно звіту №26537 від 01.09.2023 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyunday Accent» д.н.з. НОМЕР_1 склала 215653,09грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування та роботи), вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ склала 215653,09грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , власника «BYD YUAN» д.н.з. НОМЕР_2 , за шкоду майну перед третіми особами застрахована в ПрАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом №211195036. ПрАТ СК «Інтер-Поліс» відповідно до умов полісу в межах ліміту відповідальності здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 160 000,00грн. Таким чином залишилась невідшкодована сума матеріального збитку, яку позивач просить стягнути з відповідача в порядку суброгації. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м.Харкова.

12.06.2024 року цивільна справа №201/5555/24 надійшла до Ленінського районного суду м. Харкова.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 12.06.2024 року головуючим суддею визначено Вікторова В.В.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано час позивачу для усунення недоліків.

18.06.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 13 червня 2024 у справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

13.08.2024 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, просив суд про призначення експертизи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2024 року відзив ОСОБА_1 на позовну заяву повернуто відповідачу без розгляду.

17.10.2024 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28 січня 2025 року задоволено заяву представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» Білоконь Інни Вікторівни про участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Представник позивача Білоконь І.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. В частині стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, зазначила, що їх розмір буде уточнено та подано до суду відповідну заяву Крім того просила відмовити у задоволені клопотання відповідача про призначення експертизи.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій просив про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

Суд дослідивши, клопотання відповідача про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи вивчивши матеріали справи у межах заявленого клопотання, вислухавши думку представника позивача, дійшов до наступних висновків.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів (ст. 103 ЦПК України).

В роз`ясненнях, викладених у пунктах 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Таким чином, судова експертиза- це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Таким чином судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Разом з тим, в клопотанні відповідача ОСОБА_1 про призначення експертизи не обґрунтовано необхідності її проведення, не зазначена експертна установа, в якій відповідач вважає за необхідне провести експертизу. Крім того, відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог.

Враховуючи всі зазначені фактори в сукупності, суд дійшов до висновку що клопотання відповідача про призначення у справі судової транспортно-трасологічної експертизи задоволенню не підлягає.

Суд, без видалення до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи - відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що ТОВ «Фармацевтична компанія «Салютарис» є власником транспортного засобу «Hyundaі Accent», 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 21.07.2021.

03.07.2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та Приватним підприємством «Агро Ассоль» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» №191001/4100/0000177, предметом якого були майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема, транспортним засобом марки «Hyundaі Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування.

16.09.2023 року о 09 год. 15 хв. в м. Дніпро на перехресті пр. Богдана Хмельницького та вул.Шинної, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ТОВ «Фармацевтична компанія «Салютарис» автомобіля «Hyundaі Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «BYD YUAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення №932/7838/23, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2023 року по справі №932/7838/23 набрала законної сили 26.09.2023 року.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №26537 від 01.09.2023, складеного ТОВ «СЗУ Україна», вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ, завданого власнику транспортного засобу «Hyundaі Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за станом на дату оцінки, становить 215653,09грн.

Згідно рахунку на оплату №665 від 30.08.2023 ПП «Аеліта, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundaі Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 196 041,86грн.

16.08.2023 року ПрАТ «СК «УНІКА» було отримано заяву № 34376 на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до страхового акту № 5, сума страхової виплати складає 196041,86 грн.

ПрАТ «СК «УНІКА» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком, та здійснено виплату страхового відшкодування за договором у розмірі 196041,86 грн., шляхом безготівкового перерахування на рахунок ТОВ «Аеліта Преміум», що підтверджується платіжним дорученням № 109913 від 04 вересня 2023 року.

Таким чином ПрАТ «СК «Уніка» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору.

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «BYD YUAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 , була застрахована у ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» відповідно до витягу з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР211195036 з лімітом відповідальності 160 000,00 грн.

Відповідно до умов полісу, ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» сплатила позивачу страхову суму у розмірі 160 000,00 грн.

Позивач з метою досудового врегулювання спору звернувся до відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування, однак відшкодування так і не було здійснено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 року, договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст.979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача, як страховика за договором добровільного страхування, із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ч.ч.16, 17 ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Частиною 1 п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18. У п.п.68-70 постанови зазначено, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілому, до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні (відповідача ОСОБА_1 ) у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем в порядку суброгації.

Як зазначалося вище, ПрАТ СК «ІНТЕР ПОЛІС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 160000,0 грн.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в даному випадку до позивача, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц, де встановлено, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язана.

В цій же постанові зазначено, що потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування шкоди, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка задала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав.

Верховний Суд в аналогічних справах дійшов висновку, що відшкодування різниці між розміром завданої шкоди та виплатою страхового відшкодування страховиком винуватця ДТП, має відшкодовувати саме особа, з вини якої сталася ДТП (постанова від 04.03.2020 р., справа № 331/6395/18, постанова від 11.03.2020 р., справа № 754/5129/15).

Таким чином, до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування потерпілому, перейшло від останнього право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Верховний Суд у постанові від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17 виклав позицію, в якій вказав, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, заподіяних внаслідок пошкодження автомобіля, є неправильними, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 01.02.2018 року у справі № 910/22886/16 зазначив, що суд відхиляє доводи скаржника про те, що в даному випадку для вирахування страхового відшкодування (збитків) слід брати до уваги тільки звіт суб`єкта оцінювання, складений згідно з Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до абз.10 ч.2 ст.7 зазначеного Закону, на які посилається скаржник, проведення оцінки майна є обов`язковими у разі визначення збитків або розміру відшкодування саме у випадках, встановлених законом. Скаржником не наведено норми Закону, яка б передбачала обов`язковість проведення оцінки для визначення збитків або розміру відшкодування саме за результатами дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не компенсував позивачу витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позивач належним чином довів свої позовні вимоги. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Тому, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.

Суд бере до уваги, попередній розрахунок витрат позивача на правову допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 993, 979,1166, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.9,16, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» ( , адреса: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В) на страхове відшкодування шкоди в порядку суброгації 36041(тридцять шість тисяч сорок одна) грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» ( код ЄДРПОУ 20033533, адреса: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В) судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Повний текст рішення складено 06.03.2025 року.

Суддя В.В. Вікторов