Провадження № 22-ц/812/346/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2025 року м. Миколаїв

справа № 483/655/24

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Кудіною Марією Геннадієвною, на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 16 грудня 2024 року під головуванням судді Рак Л.М., повний текст судового рішення складений 25 грудня 2024 року,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позивач зазначав, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року у справі № 483/85/21 з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 22 січня 2021 року і до повноліття дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виготовленого головним державним виконавцем Дарницького відділу ДВС у м. Києві у виконавчому провадженні № 65283095, станом на 01 грудня 2024 року вона складає 103 477 грн. 70 коп. Як вказав позивач, заборгованість виникла у зв`язку з тим, що він в березні 2022 року був мобілізований, з цього часу перебував у зоні активних бойових дій в Донецькій області. Внаслідок того, що він часто перебував в ситуаціях підвищеного ризику та значної небезпеки для життя, психоемоційного та нервовофізичного перевантаження, у нього почався стійкий різко виражений змішаний тривожно-депресивний розлад. 05 серпня 2022 року він отримав ВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, після нетривалого лікування продовжив виконання бойових завдань. На початку вересня 2022 року повторно отримав ЗЧМТ, лікування не проходив. З жовтня 2022 року почав тривале і інтенсивне лікування в різних медичних закладах, неодноразово проходив ВЛК. В результаті чого з 11 травня 2023 року він визнаний інвалідом 3-ї групи, йому заборонено робота із значним фізичним і психоемоційним навантаженням. Як вказав ОСОБА_1 , він проходить лікування за рахунок державних і власних коштів, не може працевлаштуватись, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, яка з 01 березня 2024 року становить 12400 грн. 83 коп. в місяць, з якої з листопада 2023 року почалося відрахування в рахунок сплати аліментів, але її розмір є недостатнім для погашення у повному обсязі заборгованості по аліментам та сплату поточних нарахувань по аліментам. Через наявність заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець 21 вересня 2023 року виніс постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, що суттєво звужує можливість влаштуватись на роботу.

Посилаючись на те, що його матеріальний стан значно погіршився внаслідок викладених обставин, він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів та визначену державним виконавцем заборгованість по аліментам, позивач просив частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 94615 грн. 63 коп. за період з березня 2022 року по травень 2024 року та зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_2 адвокат Шуліка-Гінкулова А.Г. - просила позов задовольнити тільки в частині зменшення аліментів з 1/4 до 1/5 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначала, що позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам посилаючись на скрутне матеріальне становище та інвалідність, зазначає про добровільну сплату аліментів з березня 2022 року, однак обов`язок сплачувати аліменти у нього виник ще з січня 2021 року і борг почав утворюватися ще до війни, а саме з лютого 2021 року, коли він, знаючи про свої аліментні зобов`язання, свідомо їх не виконував. Крім того, представник відповідача просила врахувати, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно, а саме дві квартири: у м. Києві та у м. Очаків, та що відповідачка теж знаходиться у скрутному матеріальному становищі, так як з початку повномасштабного вторгнення змушена була разом із неповнолітніми дітьми виїхати з м. Очакова до іншої країни, де проживає дотепер, має тимчасовий захист та не працює.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 адвокат Кудіна М.Г. вказує, що заборгованість зі сплати аліментів за період до березня 2022 року не охоплюється предметом спору. Позивач з квітня 2022 року сплачував самостійно аліменти, оскільки державним виконавцем з невідомих причин в період з 27.09.2021 по 28.02.2023 року не вчинялися жодні дії в рамках ВП №65283095, хоча відрахування із заробітку були б для нього набагато зручніше, враховуючи, що він виконував бойові завдання військової служби на території Донецької області. Звертає увагу також, що відповідачка як стягувач аліментів мала повноваження контролювати роботу державного виконавця і повідомити інформацію, яка їй відома щодо майнового стану боржника, так як вона знала про перебування позивача в Збройних Силах України, оскаржувати дії і бездіяльність державного виконавця, але такими повноваженнями не скористалась перекладаючи на позивача всю відповідальність. Звертаючи увагу на розмір заробітку, який отримував позивач, відповідачка не приймає до уваги його витрати, пов`язані з лікуванням і харчуванням. Також вказує, що квартира у м. Очакові є його єдиним житлом. На даний час він проживає разом з матір`ю в м. Києві, оскільки йому потрібна допомога в побуті і догляд в період лікування.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2024 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року у цивільній справі 483/85/21 з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. В задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив, що позивачем не доведені підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про зменшення розміру аліментів, то суд встановив, що обставини, на які посилається позивач, не є підставою для врахування при визначенні розміру аліментів в розумінні ст. 182 СК України, однак оскільки відповідачка не заперечувала проти зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, дійшов висновку про часткове задоволення цих вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кудіна М.Г. -посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови у зменшенні розміру заборгованості, просила його скасувати в цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позов в цій частині у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ОСОБА_4 зазначала, що позивач надав суду на підтвердження часткового звільнення його від заборгованості по аліментам медичні документи: довідку ВЛК від 17.11.2022 року, виписний епікриз № 15933, свідоцтво про хворобу від 17.02.2023 року, виписний епікриз № 894 від 18.04.2024 року, довідку до акту МСЕК серії 12 ААВ №771269 про встановлення третьої групи інвалідності, довідку до акту МСЕК серії ААГ № 269807 від 19.06.2024 року про повторне встановлення третьої групи інвалідності, з яких чітко вбачається перелік основних та супутніх захворювань, що призвели до інвалідності позивача, та як наслідок погіршення не тільки фізичного, а й матеріального стану позивача, враховуючи тривале та тяжке лікування після поранення та неможливість виконувати довготривалу важку роботу. Єдиним доходом позивача наразі є лише пенсія, розмір якої становить 12 400,83 грн, тому погашення повної суми заборгованості разом із поточними виплатами позбавляє останнього фінансової можливості належним чином лікуватися і харчуватися. Адвокат Кудіна М.Г. вважає, що позивачем доведено той факт, що матеріальне становище змінилося в бік погіршення та заборгованість по аліментам виникла не з його вини, а в силу об`єктивних обставин, що мають істотне значення, а тому наявні для часткового звільнення його від сплати заборгованості по аліментах. Вказує, що позивач не відмовився від виконання своїх батьківських обов`язків та виконував по можливості, сплачуючи з квітня 2022 року аліменти самостійно, тоді як державним виконавцем з невідомих причин не вчинялися жодні дії в період з 27.09.2021 року по 28.02.2023 року в рамках ВП №65283095, хоча відрахування із заробітної плати було б для нього набагато зручніше.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Шуліка-Гінкулова А.Г. - просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виклавши доводи, що є аналогічними аргументам, зазначеним у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник позивача- адвокат Кудіна М.Г підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідачки адвокат Шуліка-Гінкулова А.Г. - просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а судове рішення залишити без змін, зазначивши, що обставини, на які посилається позивач, можуть бути підставою для відстрочення чи розстрочення сплати заборгованості за аліментами, а не звільнення від її сплати, проте таких вимог він не заявляв.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 січня 2021 року і до повноліття дитини.

Постановою головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29 квітня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 65283095 з примусового виконання виконавчого листа № 483/85/21, виданого Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області на виконання вищевказаного судового рішення.

21 вересня 2023 року державним виконавцем винесено постанову, якою ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 483/85/21.

Згідно листа та довідки розрахунку заборгованості №65283095 від 03 грудня 2024 року Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 01 грудня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 з аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 103477 грн 70 коп. (т. 1 а.с. 216-219).

В довідці Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 2229 від 17 листопада 2022 року зазначено, що ОСОБА_1 було проведено медичний огляд ВЛК та поставлений діагноз, встановлено, що його захворювання пов`язане з проходженням військової служби (т. 1 а.с. 37).

У довідці від 28 вересня 2022 року комплексного МРТ в медичному центрі Medicum (м. Дніпро) вказано, що у позивача виявлено помірні прояви остеохондрозу, спондильозу шийного, грудного і поперекового відділу хребетного стовпа, циркулярна протрузія диску в сегментах С3-С4, С4-С5, С6-С7, L1-L2, L4-L5, L5-S1. Екструзія диска в сегментах C3 C4 C5 C6, унковертебральний артроз (а.с. 38-39). Згідно висновку МРТ колінного суглоба від 17 жовтня 2022 року в Обласній клінічній лікарні ім. Мечникова у ОСОБА_1 виявлено часткове пошкодження медіального меніска на фоні початкових дегенеративних змін менісків. (т. 1 а.с. 41).

Зі змісту свідоцтва про хворобу від 17 лютого 2023 року та епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №894 слідує, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.10.2022 року по 24.10.2022 року, з 06.12.2022 року по 17.02.2023 року, з 04.04.2024 по 18.04.2024 року (т. 1 а.с. 34-36, 59-60).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ № 771269 від 15 травня 2023 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності по 11 травня 2025 року, яка згідно довідки до акту МСЕК серії 12ААГ № 269807 від 19 червня 2024 року, після повторного огляду, продовжена по 11 червня 2025 року, зазначено, що ОСОБА_1 протипоказана робота зі значними фізичними та психоемоційними навантаженнями (т. 1 а.с. 107, 214-215).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість.

Порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), встановлений статтею 195 СК України.

Відповідно до частини першої статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення (постанови Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 343/860/17, від 12 квітня 2022 року у справі №381/1553/19-ц).

У п. 54 рішення Європейського Суду з прав людини від 07.12.2006 року №31111/04 у справі "Хант проти України" суд констатує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олссон проти Швеції" (№2) від 27.11.1992 року, Серія А, №250, статті 35-36, п.90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не надано доказів того, що заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 94 615 грн 63 коп. за період з березня 2022 року по травень 2024 року виникла саме у зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивача внаслідок захворювань, пов`язаних із проходженням військової служби, необхідністю нести витрати на лікування та зміною матеріального стану ОСОБА_6 .

Так, аліменти на отримання дитини були присуджені у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_6 та він як військовослужбовець отримував грошове забезпечення, а з 28.03.2023 року пенсію по інвалідності, а тому зазначені позивачем підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам не свідчать, що вони потягли утворення цієї заборгованості, внаслідок чого не можна вважати їх істотними обставинами в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України.

За такого, суд першої інстанції в повній мірі врахував зазначені положення закону, дав належну правову оцінку доказам і дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову в цій частині у зв`язку з його необґрунтованістю.

Посилання апеляційної скарги на те, що заборгованість виникла з вини державного виконавця, який не направляв виконавчий лист за місцем роботи чи місцем проходження служби ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки інформації про те, що позивач повідомляв виконавцю вказані відомості, в матеріалах справи відсутні і на таке позивач не посилається, доказів того, що позивач оскаржував дії (бездіяльність) чи рішення державного виконавця, також не надано.

Також не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на добровільну сплату позивачем аліментів з квітня 2022 року, оскільки з огляду на розмір доходів ОСОБА_1 , зазначений у наданих ним довідках форми ОК-5, ОК-7, перераховані позивачем ОСОБА_2 у добровільному порядку кошти є меншими, ніж встановлений рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2021 року у справі 483/85/21 розмір аліментів. Між тим зі змісту вказаного рішення слідує, що при розгляді справи від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання ним позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), де він також просив розглянути справу за його відсутності. Крім того представник позивача у суді апеляційної інстанції пояснила, що вказані суми були враховані виконавцем про складанні розрахунку заборгованості.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги надані позивачем медичні документи на підтвердження погіршення фізичного стану та документи на підтвердження зниження матеріального стану - не можна вважати обґрунтованими. Так, періодичне перебування позивача на лікуванні, встановлення йому 15 травня 2023 року третьої групи інвалідності та погіршення матеріального стану, оскільки натепер єдиним доходом позивача є лише пенсія, розмір якої становить 12400,83 грн., може бути підставою для відстрочки або розстрочки сплати ним заборгованості за аліментами відповідно до ч. 1 ст. 197 СК України, однак не для звільнення від її сплати.

Також апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди ОСОБА_1 з проведеним державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам, він має право його оскаржити у встановленому законом порядку до суду.

З огляду на викладене, посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги,є неспроможними.

За такого, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2024 року є законним і обґрунтованим та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Отже, відповідно до вимог ст.375 ЦПК України рішення суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Рішення суду в частині зменшення судом розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , до 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу) - в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому відповідно до ч. 1 ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість в цій частині не перевірялась.

З огляду на результати апеляційного перегляду відсутні підстави для відшкодування апелянту судових витрат.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Кудіною Марією Геннадієвною, залишити без задоволення.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складений 07 березня 2025 року