Провадження № 2/638/5274/25
08 грудня 2025 року м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді - Яковлевої В.М.,
за участю секретаря - Сікорського А.С.,
учасники справи:
позивач: акціонерне товариство «Харківобленерго»,
відповідачка: ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін в залі суду цивільну справу за позовною заявою позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
09 червня 2025 року представник позивача Акціонерного товариства «Харківобленерго» - Прокоф`єва Юліана Дмитрівна звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до наказу від 03.12.2018 № 3/697к з 04.12.2018 ОСОБА_1 (далі - Відповідач) була прийнята на посаду контролера з контролю та обліку електроенергії 1 групи кваліфікації Ізюмського районного відділення (далі - РВ) АТ «Харківобленерго» Харківської області. Пізніше її було переведено, що підтверджується витягом з наказу від 21.01.2021 № 106 про переведення працівників Ізюмського РВ - Ізюмський район з розподілу електроенергії (далі - РРЕ).
Зміст наказу від 03.12.2018 № 3/697к доведений АТ Харківобленерго (далі-Позивач) до відома Відповідача під особистий підпис. 07.05.2025 трудовий договір з Відповідачем припинено на підставі наказу від 07.05.2025 № 447к за п. 8 (3) ст. 36 КЗпП України (відсутність працівника на роботі). Підставами для припинення трудового договору з Відповідачем стали ті обставини, що в період з 24.02.2022 по 07.05.2025 вона була відсутня на роботі без повідомлення про причини відсутності понад чотири місяці поспіль, що було кваліфіковано згідно з п. 8(3) ст. 36 КЗпП України.
Відповідно до табелів обліку робочого часу у лютому 2022 року Відповідач 4 дні перебувала на лікарняному (тимчасово непрацездатна), відпрацювала 14 днів та з 24 лютого 2022 була відсутня на роботі до моменту звільнення 07.05.2025. Згідно з інформацією, наявною в табелі обліку робочого часу та акті про відсутність працівника на роботі № 87 від 07.05.2025., Відповідач у день звільнення на роботу не з`явилася.
Відповідача було повідомлено, що в неї виник борг перед Позивачем у розмірі 11 700,30 грн., оскільки на день звільнення сума нарахованої заробітної плати відповідачу не була достатньою для покриття заборгованості, яка виникла за лютий 2022-квітень 2022 у зв`язку із виплатою їй після введення на території України воєнного стану сум позачергового авансу в рахунок заробітної плати (далі - Аванс).
Так, у період лютий 2022-травень 2025 року, Відповідач отримала:
у лютому 2022 сума нарахувань складалась з оплати за тарифними ставками у розмірі 6442,80 грн, лікарняного у розмірі 3 216,3 грн., індексації зарплати у розмірі 59.05 грн., невидані копійки- 0,07, а разом нараховано - 10 040,36 грн. Сума утримання за цей місяц становила 14 446,09, що складалося з ПДФО у розмірі 1807,25 грн., суми заробітної плати(аванс) у розмірі 3 220 грн., профвнесків у розмірі 68,24 грн., військового збору у розмірі 150,60 грн., авансу виданого в рахунок заробітної плати у розмірі 9 200,00 грн. (підтверджується платіжним дорученням від 25.02.2022 № 5229 і «Списками співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за лютий 2022 р.» відповідно).
Так, за Повідомленням про нараховані суми працівнику при звільненні згідно зі ст. 116 КЗпП України № 19/7-33 від 07.05.2025, борг Відповідача з Авансу виданого в рахунок заробітної плати складав 11 700,30 грн. Вищезазначене повідомлення разом із наказом про звільнення, вимогою про необхідність сплати грошових коштів від 07.05.2025 №17-47/3505 та супровідним листом від 07.05.2025 №24-1207 були направлені Відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення та чеком про відправку.
Однак вимоги Позивача залишилися без задоволення та заборгованість. Відповідачем на момент подання позовної заяви не була погашена.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 10.06.2025 року провадження у цій цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представниця позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачка своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалася.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 08.10.2025 року призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до наказу від 03.12.2018 № 3/697к з 04.12.2018 ОСОБА_1 (далі - Відповідач) була прийнята на посаду контролера з контролю та обліку електроенергії 1 групи кваліфікації Ізюмського районного відділення (далі - РВ) АТ «Харківобленерго» Харківської області.
Пізніше її було переведено, що підтверджується витягом з наказу від 21.01.2021 № 106 про переведення працівників Ізюмського РВ - Ізюмський район з розподілу електроенергії (далі - РРЕ). Зміст наказу від 03.12.2018 № 3/697к доведений АТ Харківобленерго (далі-Позивач) до відома Відповідача під особистий підпис.
07.05.2025 трудовий договір з Відповідачем припинено на підставі наказу від 07.05.2025 № 447к за п. 8 (3) ст. 36 КЗпП України (відсутність працівника на роботі). Підставами для припинення трудового договору з Відповідачем стали ті обставини, що в період з 24.02.2022 по 07.05.2025 вона була відсутня на роботі без повідомлення про причини відсутності понад чотири місяці поспіль, що було кваліфіковано згідно з п. 8(3) ст. 36 КЗпП України.
Відповідно до табелів обліку робочого часу у лютому 2022 року Відповідач 4 дні перебувала на лікарняному (тимчасово непрацездатна), відпрацювала 14 днів та з 24 лютого 2022 була відсутня на роботі до моменту звільнення 07.05.2025. Згідно з інформацією, наявною в табелі обліку робочого часу та акті про відсутність працівника на роботі № 87 від 07.05.2025, Відповідач у день звільнення на роботу не з`явилася.
Відповідача було повідомлено, що в неї виник борг перед Позивачем у розмірі 11 700,30 грн., оскільки на день звільнення сума нарахованої заробітної плати відповідачу не була достатньою для покриття заборгованості, яка виникла за лютий 2022-квітень 2022 у зв`язку із виплатою їй після введення на території України воєнного стану сум позачергового авансу в рахунок заробітної плати (далі - Аванс).
Так, у період лютий 2022-травень 2025 року, Відповідач отримала:
у лютому 2022 сума нарахувань складалась з оплати за тарифними ставками у розмірі 6442,80 грн, лікарняного у розмірі 3 216,3 грн., індексації зарплати у розмірі 59.05 грн., невидані копійки- 0,07, а разом нараховано - 10 040,36 грн.
Сума утримання за цей місяц становила 14 446,09, що складалося з ПДФО у розмірі 1807,25 грн., суми заробітної плати(аванс) у розмірі 3 220 грн., профвнесків у розмірі 68,24 грн., військового збору у розмірі 150,60 грн., авансу виданого в рахунок заробітної плати у розмірі 9 200,00 грн. (підтверджується платіжним дорученням від 25.02.2022 № 5229 і «Списками співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за лютий 2022 р.» відповідно).
Так, за Повідомленням про нараховані суми працівнику при звільненні згідно зі ст. 116 КЗпП України № 19/7-33 від 07.05.2025, борг Відповідача з Авансу виданого в рахунок заробітної плати складав 11 700,30 грн. Вищезазначене повідомлення разом із наказом про звільнення, вимогою про необхідність сплати грошових коштів від 07.05.2025 №17-47/3505 та супровідним листом від 07.05.2025 №24-1207 були направлені Відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення та чеком про відправку.
Однак вимоги позивача залишилися без задоволення та заборгованість не погашена.
Згідно з ч. 1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Одним із видів відрахувань із заробітної плати є відрахування із заробітної плати працівників для покриття заборгованості підприємству, де вони працюють. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати. У такому випадку роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми.
Щодо правової природи позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати маємо зазначити наступне. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати визначена ст. 2 ЗУ «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Тобто під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. З вищенаведеного вбачається, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Крім того, умови оплати праці в АТ «Харківобленерго» визначені у Колективному договорі.
Так, п. 2.17 Колективного договору АТ "Харківобленерго" на 2021-2022, 2025-2026 роки встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно, не рідше двох разів на місяць: 22 числа за першу половину місяця, та 7 числа наступного місяця (остаточний розрахунок) за другу половину місяця .Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається відповідно до складених табелів обліку робочого часу за період з 1 по 15 число робочого місяця, але не менше оплати за фактично відпрацьований час в період з 1 по 15 число місяця з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. У даному випадку Відповідачу були сплачені позачергові аванси, видані в рахунок заробітної плати, які Відповідачем не було відпрацьовано та не було повернуто.
Позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати не є заробітною платою, оскільки він був виплачений не за трудовим договором та не на підставі умов визначених колективним договором (поза визначені п. 2.17 Колективного договору АТ "Харківобленерго" на 2021-2022, 2025-2026 роки порядку та строки) та не є винагородою за виконану роботу, а також не є жодним з видів компенсаційних виплат.
У зв`язку із вищевикладеним позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати підлягає стягненню з Відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Тлумачення положень частини другої статті 127 КЗпП України дає підстави дійти висновку, що відрахування із заробітної плати працівника для покриття ним заборгованості підприємству, де він працює, можуть провадитися за наказом (розпорядженням) власника підприємства або уповноваженого ним органу.
Отже, видача відповідного наказу є правом власника підприємства.
Враховуючи вищевикладене, вважаємо, що право АТ Харківобленерго на отримання виплачених Відповідачу сум позачергового авансу порушене з моменту звільнення Відповідача з займаної посади. У зв`язку із звільненням Позивач втратив право на утримання позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати з заробітної плати Відповідача, і це стало підставою позову. Підставою позову є неможливість проведення відрахування із заробітної плати Відповідача через недостатність коштів для покриття заборгованості, яка виникла в нього перед АТ Харківобленерго, та звільнення Відповідача з займаної посади 07.05.2025. Таким чином, оскільки Відповідачем було отримано вищезазначені суми авансу, виданого в рахунок заробітної плати, які не були ним повністю погашені чи відпрацьовані, отже, такі грошові кошти вважаються безпідставно набутими.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми.
За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Таким чином, оскільки відповідачем було отримано вищезазначені суми авансу, виданого в рахунок заробітної плати, які не були ним погашені чи відпрацьовані, такі грошові кошти вважаються безпідставно набутими.
Як зазначається у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів, пов`язаних із застосуванням ст. 127 КЗпП України суди мають враховувати, що: щодо вимог про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв`язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин, то роботодавець може звернутися із зазначеними вимогами до суду відповідно до правил ч. 2 ст. 233 КЗпП України протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум.
Таким чином, суд дійшов висновку, що системне тлумачення положень ст. 127, 233 КЗпП України дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум.
Як на підставу позову позивач посилається на неможливість проведення відрахування із заробітної плати відповідача через недостатність коштів для покриття заборгованості, яка виникла перед АТ «Харківобленерго» та звільнення відповідача 07.05.2025 року, а тому позивач звернувся до суду 06.06.2025, в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 233 КЗпП України.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Жодних доказів на спростування правильності розрахунку заборгованості перед позивачем відповідачем не надано, а відтак, розрахунок є обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи.
Беручи до уваги, що вказані кошти відповідачем у добровільному порядку повернуто не було, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 247, 223, 258, 259, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-задовольнити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи:
відповідачка: ОСОБА_1 , НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Заочне рішення складено 08.12.2025 року.
Суддя В.М. Яковлева