Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4721/24 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 46 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/4721/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичів» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичів»

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М.

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 31 617,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та 100 000,00 грн. моральної шкоди, а також понесені витрати на правову допомогу.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що 25.11.2023 року в період з 09 год. 00 хв. по 11 год. 00 хв. внаслідок неналежного утримання території ринку «Привокзальний» за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 130-а, в результаті падіння вона отримала травму у вигляді закритого уламкового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням.

Вказує, що вона впала, оскільки територія ринку під час ожеледиці не була оброблена піщано-соляною сумішшю. Внаслідок падіння відчула гострий біль та зателефонувала сину, який приїхавши на ринок, викликав їй швидку медичну допомогу, після чого вона була доставлена до травматологічного відділення ЦМЛ м. Бердичева. В лікарні у неї було виявлено перелом тазостегнового суглобу зліва та наступного для їй була проведене операція в Житомирській обласній лікарні ім. Гербачевського. В результаті операції проведено заміну зламаного суглобу імплантатом. Вартість металоконструкції для інтрамедулярного остеосинтезу проксимальної частини стегнової кістки становила 25 000,00 грн.

Зазначала, що на лікування нею було витрачено 31 617,00 грн. Вважала, що оскільки ушкодження здоров`я вона зазнала на території ринку «Привокзальний», власником якого являється ТОВ «Бердичів», саме на відповідача покладено обов`язки щодо утримання вказаного майна в належному стані, здійснення благоустрою прилеглої території. Внаслідок отриманої травми їй завдано моральну шкоду, яка виразилась в отриманні нею емоційного стресу, відчутті фізичного болю при заподіянні тілесного ушкодження, необхідності відновлювати попередній стан здоров`я, перенесення операції, моральну шкоду оцінила в розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичів» на користь ОСОБА_1 31 617,00 грн. матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 10 000,00 грн. моральної шкоди та 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, в загальному розмірі стягнуто 47 617,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ТОВ «Бердичів» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, грубе ігнорування судом норм матеріального і процесуального права, не надання юридичної оцінки доказам матеріалів справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що дійсно, 25.11.2023 року громадянка ОСОБА_1 могла впасти і отримати тілесне ушкодження на території їх ринку «Привокзальний» в м. Бердичеві Житомирської області, проте причиною її падіння не могло бути саме відсутність посипаних піщано-сольовою сумішшю доріжок на території ринку. Так як згідно показів працівників ринку (виконроба ОСОБА_2 , касира-контролера- ОСОБА_3 ) було зазначено, що з моменту настання холодів та опадів у вигляді снігу, наявності ожеледиці територія ринку, де пересуваються покупці, завжди щоденно посипається спеціальною сумішшю задля запобігання травмування. Так було і того дня, коли сталась вказана подія. Про наявність запасу вказаної суміші на території ринку свідчать фотознімки, долучені до вказаної скарги.

Зазначає, що під час проведення перевірки працівниками правоохоронних органів, матеріали якої долучено до справи, обставини події не досліджувались в повному обсязі, працівники ТОВ «Бердичів» детально не допитувались, територія ринку на наявність піщано-сольової суміші та її використання не оглядалась, що призвело до винесення необґрунтованого і передчасного рішення.

Крім того, позивач під час судових засідань вказувала, що вона неодноразово зверталась як письмово, так і усно до адміністрації ринку «Привокзальний» з метою отримання відшкодування за отримані, на її думку, тілесні ушкодження внаслідок падіння на території ринку. Проте, як свідчать записи з Журналу реєстрації вхідної кореспонденції ТОВ «Бердичів», жодного звернення зі сторони ОСОБА_1 їх на адресу не надходило.

Вказує, що викликає сумнів також той факт, що отримання останньою тілесних ушкоджень внаслідок падіння сталося саме на території ринку, так як у довідці №88 від 25.11.2023 року, отриманій в травмпункті КНП «Бердичівська міська лікарня» вказано, що до них звернулась ОСОБА_1 з діагнозом «черезвертлюговий перелом лівого стегна», травма є «побутовою» і пацієнтка від госпіталізації відмовилась.

Звертає увагу, що згідно наявної у відкритих джерелах інформації, така травма виникає переважно у літніх людей через захворювання на остеопороз та наявністю біохімічної слабкості кісток. Найчастіше це трапляється під час спотикань і падінь. Тобто, враховуючи поважний вік позивача, наявність супутніх захворювань, вона повинна сама враховувати ризик, який може нести ожеледиця, настил снігу і намагатись бути обережною і не ризикувати своїм життям та здоров`ям. Крім того, згідно наявної медичної документації, у позивача наявні також інші супутні захворювання, внаслідок яких в неї може часто виникати запаморочення, головокружіння та невпевнена хода. В той же час і не доцільно звинувачувати у тому, що позивач безвідповідально ставиться до свого здоров`я інших фізичних та юридичних осіб, зокрема ТОВ «Бердичів».

Зазначає, що в своїй діяльності ТОВ «Бердичів» керується, зокрема Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Правилами благоустрою м. Бердичева, затвердженими рішенням Бердичівської міської ради від 24.12.2019 року №1049.

Вказує, що адміністрація ринку чітко слідує встановленим правилам, що підтверджується долученими до апеляційної скаргами поясненнями виконроба ТОВ «Бердичів» ОСОБА_2 , який пояснив, що він в той день, як і завжди, провів інструктаж своїх підлеглих з приводу того, що необхідно посипати спеціальною сумішшю доріжки між прилавками, де пересуваються покупці та працівники ринку, потім з самого ранку проходив територією ринку і бачив, що все було посипано. Крім того, в підтвердження своїх слів останній долучив фотознімки контейнеру, в якому зазвичай зберігається вищевказана суміш.

Також підтвердженням є пояснення касира-контролера ТОВ «Бердичів» ОСОБА_3 , який вказав, що 25.11.2023 року уся територія ринку «Привокзальний» була посипана спеціальною піщано-сольовою сумішшю, яка зберігається безпосередньо на території ринку.

Зокрема, щорічно на сайті Державної служби України з надзвичайних ситуацій друкується звернення до громадян щодо виникаючих небезпек природного характеру, до яких відноситься в тому числі і ожеледиця. У вказаному зверненні надано ряд рекомендацій щодо методів збереження від таких негативних явищ як травмування. Зокрема наголошено, що в такі дні людям поважного віку взагалі краще утриматись від виходу на вулицю.

Сторона позивача своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.

Представники відповідача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити її вимоги, скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 25 листопада 2023 року з 09 год. 00 хв. по 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 впала на території ринку «Привокзальний» за адресою: м.Бердичів, вул.Європейська, 130-а, внаслідок чого отримала травму: «закритий черезвертлюговий уламковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням».

26.11.2023 року ОСОБА_1 була госпіталізована до Ортопедично-травматичного відділення №1 КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» ЖОР у стані середньої важкості. 27.11.2023 року проведено хірургічну операцію: «Відкрита репозиція інтрамедулярний металоостеосинтез черезвертлюгового уламкового перелому лівої стегнової кістки системою PFNA. Дренування», що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №28977 від 03.06.2024 року та довідкою КНП «Бердичівська міська лікарня» БМР №88 від 26.11.2023 року (а.с.8,11).

Внаслідок отриманої травми, позивач понесла витрати на лікування, що підтверджується наданими нею копіями чеків. Загальний розмір яких становить 31 617,00 грн., що не оспорюється часниками процесу (а.с.9-10).

18 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області з приводу притягнення до відповідальності винних осіб. В подальшому заява була зареєстрована за ЄО №20186, про результати розгляду якої старшим ДОП СДОП ВП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Мовчаном Л. була складена довідка. Відповідно до довідки про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.01.2024 року, інформацію, щодо місця та причин падіння ОСОБА_1 підтвердили свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтвердили, що територія ринку, де знаходяться металеві кіоски, поруч з якими впала позивачка не була оброблена ніякою сумішшю. Відповідно до листа № 404/203/04-2024 від 16.01.2024 року в ході виконання матеріалів було встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення та матеріали не підлягають реєстрації до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.13 - 14).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що на підставі письмових матеріалів справи установлено причинний зв`язок між бездіяльністю ТОВ «Бердичів», що призвело до падіння ОСОБА_1 , та отримання нею закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків, що свідчить про заподіяння позивачу відповідачем майнової шкоди, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 31 617,00 грн. судом задоволено в повному обсязі. Тому з урахуванням тяжкості отриманої травми, тривалості перебування ОСОБА_1 на лікуванні та тяжкості перебігу отриманої травми з урахуванням віку пацієнтки, суд вважає можливим призначити у рахунок відшкодування моральної шкоди суму 10 000,00 грн., задовольнивши частково вимоги у цій частині. При розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу суд врахував, що справа належить до категорії справ незначної складності, тому зважаючи на надані суду докази на підтвердження наданих юридичних послуг, беручи до уваги критерії розумності та справедливості, суд вважав, що на відповідача потрібно покласти витрати у розмірі 6 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

У пунктах 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Заперечуючи проти позову, відповідачі мають спростувати презумпцію вини у завданні шкоди позивачу своєю бездіяльністю.

За вимогами частини другої статті 18 Закону «Про благоустрій населених пунктів», підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об`єкти благоустрою (їх частини); відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.

Таким чином, на відповідача ТОВ «Бердичів» покладено обов`язок прибирання території та дотримання санітарно-гігієнічних норм на ринку «Привокзальний» та за прилеглою територією, а отже, саме ТОВ «Бердичів» несе відповідальність за безпечну експлуатацію ринку «Привокзальний».

Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду, що на підставі письмових матеріалів справи, установлено причинний зв`язок між бездіяльністю ТОВ «Бердичів», що призвело до падіння ОСОБА_1 та отримання нею закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків, що свідчить про заподіяння позивачу відповідачем майнової шкоди.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 жовтня 2019 року у справі №554/1583/16-ц (провадження № 61-25018св18).

Тобто є доведеним факт саме травмування позивача на території ринку «Привокзальний» в м. Бердичеві Житомирської області через неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по посипанню льоду на території ринку, в зв`язку з чим судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 31 617,00 грн, оскільки їх понесення підтверджено матеріалами справи.

Доводи апелянта про належне утримання території ринку «Привокзальний» не підтверджені належними та допустимими доказами. Фотоматеріали, пояснення виконроба ТОВ «Бердичів» ОСОБА_2 , контролера ТОВ «Бердичів» ОСОБА_3 , долучені до апеляційної скарги як доказ наявності запасу піщано-сольової суміші на території ринку, не спростовують встановлених судом обставин про наявність вини відповідача щодо неналежного утримання території ринку «Привокзальний», та такі подані стороною відповідача докази не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вони отримані після ухвалення оскаржуваного рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що подання доказів учасником справи та їх прийняття судом можливе лише за умови існування цих доказів до ухвалення рішення у справі і у випадку порушення строків їх подання за наявності об`єктивних причин.

Прийняття апеляційним судом доказів, які не існували на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, процесуальний закон не передбачає, оскільки таке очевидно та поза всяким розумним сумнівом буде суперечити меті апеляційного перегляду.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №908/1908/19, де Верховний Суд зазначив, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права щодо змагальності сторін, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (п.п.29-30 постанови).

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів того, що падіння ОСОБА_1 сталося саме на території ринку «Привокзальний», оскільки відсутні письмові звернення позивача до адміністрації ринку, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Також не заслуговують на увагу твердження апелянта, що ОСОБА_1 отримала вищезазначене травмування через свій поважний вік і з власної необережності, оскільки спростовуються матеріалами справи і наданими позивачем доказами.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позивачка надала належні та допустимі докази на підтвердження завдання їй майнової та моральної шкоди, понесених моральних страждань, доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача. Визначаючи розподіл тягаря доведення, судом враховано, що у такій категорії спорів позивачка звільняється від обов`язку доведення вини відповідача, проте зобов`язана довести наявність інших елементів цивільно-правової відповідальності особи за завдання іншій особі шкоди в результаті вчинення протиправних дій або бездіяльності (постанова Верховного Суду від 28жовтня 2019 року у справі №554/1583/16-ц (провадження № 61-25018св18).

Врахувавши глибину душевних страждань позивача, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди, що є співмірним з обсягом моральних страждань, які були завдані позивачу бездіяльністю відповідача.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення суду та відсутність підстав для його скасування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичів» залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року.

Головуючий Судді