провадження № 22-ц/824/2584/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 рокупро залишення позову без розгляду у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 102 570,88 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києві від 14 серпня2024 року позовну заяву КП «Київтеплоенерго» залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі КП «Київтеплоенерго» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги КП «Київтеплоенерго» зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилається на засідання розгляду справи № 761/27270/21 яке призначене на 04 березня 2024 року де вказує, що явка представника позивача була визнана обов`язковою. Позивач був належним чином повідомлений, але в повістці не вбачається що явка представника позивача була визнана обов`язковою. Таким чином, 04 березня 2024 року відбулось судове засідання без участі представника позивача та відповідача у зв`язку з чим судом було відкладено розгляд справи. 14 серпня 2024 року представником позивача на офіційну електронну адресу Шевченківського районного суду м. Києва було направлено клопотання про залучення співвідповідачів, в якому представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності у зв`язку із тим, що уповноважений представник позивача перебував в судовому засіданні іншого суду міста Києва. Вищезазначені обставини підтверджують що Шевченківським районним судом м. Києва не були дослідженні та з`ясовані важливі та значущі для суду докази та обставини.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, явка якого була визнана обов`язковою.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача, зокрема ч. 5 цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19 та від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19).

При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Разом з тим, положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.

Дана правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19.

Положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, в судові засідання, призначені на 01 липня 2024 року та 14 серпня 2024 року позивач - КП «Київтеплоенерго», належним чином повідомлений, про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи у його відсутність та ухвалення заочного розгляду справи (а.с. 73).

Також на аркуші справи 79 міститься клопотання сторони позивача про розгляд справи у відсутність його представника.

14 серпня 2024 року позивач подав до суду клопотання про залучення співвідповідача та просив розгляд справи проводити без участі його представника (а.с. 91-92).

З матеріалів справи не вбачається, що розгляд справи неможливий без участі позивача, про що і не було зазначено судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Суд не врахував, що у разі неявки позивача в судове засідання і наявності його заяви про розгляд справи у його відсутність, він має можливість розглянути справу по суті на підставі тих доказів, які наявні у справі.

З огляду на процесуальний обов`язок позивача довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу свої вимог (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), відсутність таких доказів у справі, є підставою до відмови в позові.

Враховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову КП «Київтеплоенерго» без розгляду.

Висновок суду першої інстанції суперечить вищенаведеним правовим позиціям Верховного Суду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 06 березня 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.