Справа № 932/7080/24
Провадження №2/932/2599/24
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
телефон приймальні судді 099 520 65 95
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року місто Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді Ярощук О.В.

за участі секретаря судового засідання Фещенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

установив:

Стислий виклад позиції та вимоги позивача

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі Позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №695075 від 31.08.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказав, що 31.08.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Відповідачем укладено Кредитний договір №695075, право вимоги за яким на підставі договору про відступлення права вимоги №2808-23 від 28.08.2023 року було відступлене на користь ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС». Кредитний договір підписаний Відповідачем. Відповідачем були порушені умови вказаного кредитного договору щодо погашення кредиту, у зв`язку із чим виникла заборгованість.

Враховуючи зазначене, Позивач прохав суд стягнути із Відповідача заборгованість за договором №695075 від 31.08.2021 року у розмірі 34 248,14 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 14 237,27 грн, заборгованість за відсотками 20 010,87 грн, та судові витрати: 2422,40 грн судового збору та 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заяви (клопотання) учасників справи

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, шляхом скерування судової повістки за адресою офіційного місця розташування ( АДРЕСА_1 , зареєстрована із 26.03.1990 року). До суду повернулася судова кореспонденція. Про причини своєї неявки Відповідач суд не повідомила. Заяв та клопотань про розгляд справи без участі або про відкладення судового засідання від Відповідача на адресу суду не надходило.

Тобто суд вжив доступні і розумні заходи для повідомлення Відповідача щодо розгляду справи, яка стосується її безпосередньо.

Хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему.

Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за не надсилання заявнику відповідних документів.

Суд виходить із того, що відповідач хоч і не отримала кореспонденцію, надіслану їй неодноразово судом за місцем реєстрації, само по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для того, щоб стверджувати про те, що права відповідача за статтею 6 § 1 Конвенції могли були порушені.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідач правом на надання відзиву не скористалася, заяв чи клопотань до суду не подавала.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

До суду не надходило клопотань сторін про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Докази, досліджені судом

1.Розрахунок заборгованості первісного кредитора ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за Договором про споживчий кредит №695075 від 31.08.2021 за період із 01.09.2021 по 01.08.2024 . Загальна сума заборгованості становить 34 248,14 грн. (а.с.14)

2.Досудова вимога Відповідачу від Позивача від 15.11.2023 (а.с.35)

3.Квитанції щодо перерахування коштів на виконання умов договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 (а.с.17-24)

4.Витяг із Реєстру до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023, відповідно до якого передано борг Відповідача за кредитним договором №695075 від 31.08.2021 на загальну суму заборгованості 34248,14 грн. (а.с.18)

5.Договір факторингу №2808-23 від 28.09.2023 (а.с.36-41)

6.Статут Позивача (а.с.25-31)

7.Анкета-заява на кредит із персональними даними від 31.08.2021, підписана Відповідачем (а.с.45)

8.Платіжне доручення №8385 від 31.08.2021 щодо перерахування коштів у розмірі 15000 грн. отримувач ОСОБА_2 Платник ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». Платіжне доручення АТ КБ «ПриватБанк». Призначення платежу перерахування коштів згідно кредитного договору №695075 від 31.08.2021 (а.с.17)

9.Договір про надання споживчого кредиту №695075 від 31.08.2021 (укладений у паперовій формі для кредитів) між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Відповідачем (а.с. 42-44)

10.Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписана Відповідачем (а.с. 47)

11.Паспорт споживчого кредиту, підписаний Відповідачем (а.с. 46)

12.Копія паспорту, коду РНОКПП Відповідача (а.с.48-49)

Фактичні обставини встановлені судом

Судом встановлено, що за договором про надання споживчого кредиту №695075 від 31.08.2021 року відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8385 від 31.08.2021 року, зобов`язавшись його повернути до 31.08.2024 року щомісячними платежами згідно графіку, сплативши 9125% річних за перший день користування кредитом. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору з додатками, копією анкети-заяви, копією паспорту споживчого кредиту.

28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджі Фінанс» було укладено Договір факторингу №2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «Діджі Фінанс» право грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у т. ч. за Договором про надання споживчого кредиту №695075 від 31.08.2021 року, що укладений між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Відповідачем, що підтверджується Витягом з Додатку до Договору факторингу. Згідно із вказаним витягом, відступлено заборгованість у розмірі 34248,14 грн із яких: 14 237,27 грн тіло кредиту та 20010,87 грн відсотки.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №695075 від 31.08.2021 року вбачається, що станом на 31.08.2024 року виникла заборгованість у розмірі 34 248,14 грн., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 17457,88 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 16 790,26 грн.

Позивач звернувся до суду 14.08.2024 року.

Висновки суду

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 2статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як убачається з матеріалів справи, 31.08.2021 року між відповідачем та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №695075.

Також, 31.08.2021 позичальником були підписані заява-анкета, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме відповідно до зазначеного договору було видано Відповідачу грошові кошти у сумі 15000 грн.

Станом на 31.08.2024 року Відповідач має заборгованість у розмірі 34 248,14 грн., в яку входять заборгованість за відсотками та тілом кредиту.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Отже, в даному випадку надано достатні докази на підтвердження порушення відповідачем умов кредитного договору та наявності у відповідача відповідного розміру заборгованості, при цьому відповідачем доказів на спростування вказаних обставин не надано.

Спірний договір про споживчий кредит та його умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628,629 ЦК України є обов`язковими для виконання.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі статтею 1081ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2808-23, за умовами якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги на користь ТОВ «Діджи Фінанс».

Згідно до п.2.1 Договору факторингу: Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.4.1. Договору факторингу: право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору, за умовами виконання Фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених Розділом 3 Договору.

Відповідно до Витягу із Додатку до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» по Договору про надання споживчого кредиту №695075 від 31.08.2021 року укладеного із Відповідачем у розмірі 34248,14 грн. Заборгованість сформовано як звіт станом на 28.09.2023 із заборгованістю за період станом на 31.08.2024 рік.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17.

Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Позивачем до матеріалів справи долучено квитанцію щодо перерахування коштів на виконання умов договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023, отже доведено перехід до Позивача права вимоги за кредитним договором від 31.08.2021 року.

Щодо судових витрат

про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3ст. 133 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві позивач просив стягнути з Відповідача на їх користь понесені під час розгляду справи витрати на правову допомогу у розмірі по 6000 грн.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат представником позивача до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги №42649746 від 11 грудня 2023 року, укладений між Адвокатським бюро «Анастасії Мінковської» та ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М. Є. .

Також до позовної заяви додано додаткову угоду №44 від 27 червня 2024 року до договору про надання правової допомоги №42649746 від 11 грудня 2023 року, акт від 27 червня 2024 року, із яких вбачається надання правничої (правової) допомоги АБ «Анастасії Мінковської» у розмірі 6000 грн. ТОВ «Діджи Фінанс» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості із Відповідача, до якої входить правовий аналіз обставин, складення позовної заяви, формування додатків до позовної заяви.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

З урахуванням встановлених обставин та того, що справа не представляє значної складності, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг та співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, розмір витрат на правову допомогу є завищеним.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із Відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо судового збору

Згідно ч. 1, 10ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідност.141 ЦПК України, із Відповідача на користь банку підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №695075 від 31.08.2021 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 34 248 (тридцять чотири тисячі двісті сорок вісім) гривень 14 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

Позивач: ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ; вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського буд.8, м. Київ, 04112.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Суддя Оксана ЯРОЩУК