Справа № 946/6867/24
Провадження № 2/946/89/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Адамова А.С.,

за участю: секретаря судового засідання Тюміної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», третя особа - Первинна профспілкова організація Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

26.08.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», третя особа - Первинна профспілкова організація Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якою просить: поновити його, ОСОБА_1 , на посаді моториста-матроса плавскладу суден річкового транспортного флоту Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня винесення судом рішення про поновлення на роботі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він працював у Приватному акціонерному товаристві «Українське Дунайське пароплавство» (надалі ПрАТ «УДП») з 1996 року на різних посадах, з 2007 року працював на посаді моториста-матроса плавскладу суден річкового транспортного флоту. Наказом ПрАТ «УДП» №449-П від 26.07.2024 року його було звільнено з займаної посади у зв`язку із скороченням посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 26.07.2024 року. Підставою для видання наказу про його звільнення слугував Наказ ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 року №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП». Вважає, що Наказ ПрАТ №449-П від 26.07.2024 року та його звільнення винесені/проведені з порушенням законодавства, оскільки, як вбачається з тексту наказу про звільнення та з запису у трудовій книжці його звільнено за «п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку із скороченням штатів)». Однак зазначений в оспорюваному наказі пункт та стаття КЗпП України не відповідає діючому трудовому законодавству України, оскільки дана правова норма відсутня. Вищенаведене свідчить про звільнення його з займаної посади за неіснуючих у діючому трудовому законодавстві України підстав. Дане порушення є підставою для скасування наказу та поновлення його на роботі. Він є членом Первинної профспілкової організації ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» (ППО ПрАТ «УДП»), яка, в свою чергу, є організаційною ланкою Профспілки робітників морського транспорту України (ПРМТУ). Первинна профспілкова організація за діючим законодавством мала бути безпосереднім учасником процедури масового вивільнення працівників з ПрАТ «УДП». Так, чинним законодавством України встановлено обов`язок роботодавця проводити консультації з профспілками, а також з первинними профспілковими організаціями, щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Це в т. ч. ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України, ч. 3 ст. 22 Закону України Про професій спілки, їх права та гарантії діяльності», п. 2 ч. 3 ст.50 Закону України Про зайнятість населення», п. 2.22 Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України і Спільним представницьким органом профспілок у сфері морського транспорту, п. 2.19 Колективного договору, діючого у ПрАТ «УДП». Вважає, що в діях відповідача при проведенні звільнень на підприємстві за Наказом ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 року №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» вбачається порушення процедури масового звільнення працівників, в т.ч. вимог ч.2 ст.49-4 КЗпП України, ч.3 ст.22 Закону України Про професій спілки, їх права та гарантії діяльності, п.п.2 та 3 ч.3 ст.50 Закону України Про зайнятість населення», п.п. 2.20 та 2.22 Галузевої угоди, ст.11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.21 Європейської соціальної хартії, що є підставою для поновлення позивача на роботі. Його звільнення відбулося з недотримання Відповідачем процедури пропонування іншої роботи на підприємстві. Процедура звільнення Позивача було розпочата 15.04.2024 року (з дня вручення Повідомлення про заплановане звільнення), а список вільних вакансій на підприємстві під підпис було надано Позивачу тільки в момент ознайомлення з наказом про звільнення. Вищенаведені обставини свідчать про порушення Відповідачем ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні Позивача, що є підставою для поновлення його на роботі. Також Позивач вважає, що його звільнення відбулося з недотримання Відповідачем процедури вивчення та врахування переважного права на залишення на роботі. Ані Позивачу, ані Первинній профспілковій організації ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» не відомо про проведення Відповідачем процедури вивчення переважного права, оскільки ніяких запрошень немає. Вищенаведені обставини свідчать про порушення Відповідачем ст. 42, ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні Позивача, що є підставою для поновлення його на роботі. В разі поновлення на роботі за рішенням суду позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня винесення судом рішення про поновлення на роботі.

Згідно відзиву Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» від 02.10.2024 (а.с. 32-38), відповідач з позовними вимогами не згодний, просить відмовити у їх задоволенні повністю, вважає позов необґрунтованим, позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу як похідну безпідставними та незаконними. Зазначив, що в силу приписів ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. ПрАТ «УДП» розпочало підготовку до процедури скорочення працівників плавскладу ще з лютого 2024 року - 26.02.2024 ПрАТ «УДП» було направлено лист до професійної спілки робітників морського транспорту України № 422/03-02.4/01 «Щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» з техніко-економічним обґрунтуванням визначення оптимальної чисельності працівників ПрАТ «УДП». Цим листом ПрАТ «УДП» повідомило профспілку про заплановані заходи зі звільнення плавскладу орієнтовно з 20.05.2024, а також про готовність ПрАТ «УДП» до проведення консультацій з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшенню несприятливих наслідків будь-яких звільнень. ПрАТ «УДП» скористалося своїм законним правом на встановлення такої чисельності працівників, яка є необхідною для відновлення рентабельності перевезень, а також підвищення конкурентоздатності ПрАТ «УДП» національного та міжнародного перевізника. Згідно зі штатним розписом працівників плавскладу ПрАТ «УДП» з 20.03.2024, затвердженим наказом ПрАТ «УДП» від 20.03.2024 № 145-ОП, у тому числі і щодо скорочення у плавскладі суден річкового транспортного флоту 27 штатних одиниць мотористів-матросів з окладами в розмірі 11000,00 грн., одну з яких займав позивач. 21.03.2024 відбулася робоча нарада керівництва ПрАТ «УДП» з питань оптимізації чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП», на якій було вирішено розпочати процедуру скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП». Згідно з чинним законодавством, у тому числі і щодо скорочення у плавскладі суден річкового транспортного флоту 27 штатних одиниць мотористів-матросів з окладами в розмірі 11000,00 грн. (копія Протоколу робочої наради від 21.03.2024 додається). Листами від 05.04.2024 № 745/01-06/01, № 746/01-06/01 «Щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» Відповідач повідомив Третю особу та профспілку «Справедлівість» про те, що орієнтовно з 8 липня 2024 року заплановано провести скорочення незадіяного в перевезенні штатного плавскладу з можливістю переведення працівників на контрактну форму зайнятості з відповідним обґрунтуванням (копії листів додаються). Згідно з підпунктом 8 пункту 1.1.5 наказу від 05.04.2024 № 192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» з 08 липня 2024 року зі штату плавскладу суден річкового транспортного флоту скорочено 27 штатних одиниць мотористів-матросів з окладами в розмірі 11000,00 грн.(копія наказу додається). Наказом ПрАТ «УДП» від 03.05.2024 № 251-ОП, з метою дотримання встановлених законодавством термінів проведення масового звільнення працівників, було внесено зміни в наказ від 05.04.2024 про перенесення дати звільнення на 26 липня 2024 року. 25 квітня 2024 року до професійної спілки робітників морського транспорту України повторно було направлено лист щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності та штату працівників ПрАТ «УДП» за вих. № 877/01-06.2/06 (копія листа додається). 07.05.2024 листами № 965/10/01-06.2 № 966/01-06.2 ПрАТ «УДП» повідомив профспілку «Справедливість» та Первинну профспілкову організацію ПрАТ «УДП» про зміну дати проведення скорочення на підприємстві з 08.07.2024 на 26.07.2024 відповідно. 17 квітня 2024 року були проведені консультації ППО ПрАТ«УДП» та ПрАТ «УДП», під час яких були присутні 6 представників роботодавця, а також 6 представників ППО ПрАТ «УДП» - членів профспілки (Анатолій Ніколаєв, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Таким чином, відповідач завчасно повідомив усі необхідні профспілкові організації про заплановане скорочення працівників плавскладу ПрАТ «УДП» та у встановленому законом порядку провів консультації з профспілковою організацією. 16 квітня 2024 року Позивач одержав повідомлення про заплановане звільнення від 15.04.2024 № 753-ВКЕ ДКЕ із переліком вакантних посад станом на 16.04.2024 у кількості 34 посади, про що є особистий підпис Позивача. Позивач також був ознайомлений з переліком вакантних посад станом на 17.05.2024 та станом на 28.06.2024 відповідно 21.05.2024 та 29.06.2024 , про що особисто розписався. Тобто твердження Позивача про те, що вакантні посади на підприємстві було йому запропоновано лише в день звільнення не знаходять свого підтвердження. Наказом ПрАТ «УДП» від 19.04.2024 № 109 «Про створення комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» було створено комісію з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників ПрАТ «УДП» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Під час засідання комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників ПрАТ «УДП» 28.05.2024 було затверджено Методику оцінювання працівників плавскладу для забезпечення скорочення їх чисельності, що викладена у Протоколі № 1 комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» від 28 травня 2024 року. 06 червня 2024 року комісією з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» були досліджені списки працівників плавскладу ПрАТ «УДП» для визначення переважного права працівників на залишення на роботі під час реалізації наказу від 05.04.2024 № 192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» зі змінами 20 із 62 мотористів-матросів плавскладу суден річкового транспортного флоту з окладами в розмірі 11000,00 грн., серед яких є і ОСОБА_1 , мають найменшу продуктивність - кількість днів у рейсі у 2023 році. Критерієм для переважного права на залишення працівника на роботі є рівень кваліфікації та продуктивність праці. КЗпП України не розкриває змісту цих понять, право їх оцінювати належить роботодавцю. Таким чином, комісією після аналізу інформації про кожного з мотористів-матросів плавскладу суден річкового транспортного флоту з окладами в розмірі 11000,00 грн. було прийнято рішення про переважне залишення на роботі 35 працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, до списку яких Позивач не потрапив. Тому 26.07.2024 ПрАТ «УДП» було видано наказ № 449-П «Про звільнення ОСОБА_7 , яким позивача було звільнено з посади моториста-матроса плавскладу суден річкового транспортного флоту у зв`язку зі скороченням посади згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України 26 липня 2024 року. Із зазначеним наказом позивач ознайомився власноруч. Алгоритм звільнення ОСОБА_1 був чітко дотриманий ПрАТ «УДП», а тому посилання позивача на недодержання відповідачем вимог трудового законодавства при його звільненні є безпідставними. У позовній заяві Позивачем висловлені лише припущення, які спростовуються вищенаведеними обставинами, підтвердженими доданими до відзиву доказами.

У додаткових письмових поясненнях у справі від 11.11.2024 (а.с. 194-197) представник відповідача зазначив, що посади не були запропоновані Позивачу з наступних підстав. 1. Електрозварник ручного зварювання з окладом 20000,00 гривень, тимчасово, м.Кілія: посада була тимчасовою і передбачала виконання робіт в м. Кілія, а не в м. Ізмаїл, що відображено і в даних про вакансію; у Позивача відсутній досвід роботи електрозварником, він не проходив навчання з безпечних методів і прийомів ведення робіт. Крім того, посада не є рівнозначною скороченій, оскільки передбачає більший оклад, ніж був у Позивача до звільнення 11000,00 гривень, а тому пропонувати таку вакансію роботодавець не був зобов`язаний. 2. Водій (автомобіля пожежного) з окладом 9500,00 гривень, тимчасово, м. Кілія: посада була тимчасовою (на період відпусток основних працівників, що вбачається з наказу від 03.06.2024 № 183-к) і передбачала виконання робіт в м. Кілія, а не в м. Ізмаїл, що відображено і в даних про вакансію; посада передбачає наявність водійського посвідчення, наявність професійної (професійно-технічної) освіти та досвід роботи за аналогічною посадою, що відображено і в даних про вакансію. Згідно з пунктом 1.3 Примірної інструкції з охорони праці водій пожежного автомобіля 1.1. 23-289-2004. (33389), погодженої Держнаглядохоронпраці України 26.07.04 № 07-01-05/4718, затвердженої наказом ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» від 30 07. 04 № 180, до управління пожежними автомобілями допускаються особи віком не молодше 18 років, які пройшли медичний огляд та не мають медичних протипоказань, мають безперервний трирічний стаж роботи водія, що відповідає категорії транспортних засобів (не менше "В" і "С"), пройшли спеціальну підготовку і одержали свідоцтво встановленого зразка, пройшли підготовку та склали іспити кваліфікаційній комісії з питань охорони праці. В той же час, Позивачу 21.05.2024 були запропоновані вакансії водія автотранспортних засобів (спецтехніка) відділу експлуатації транспортних засобів та водія автотранспортних засобів (автонавантажувача) дільниці стивідорного комплексу «Кілія» (м. Кілія) з окладом 20000,00 гривень, але згоди на переведення Позивач не надав. Контролер на контрольно-пропускному пункті з окладом 9500,00 гривень, м. Кілія: посада передбачала виконання робіт в м. Кілія, а не в м. Ізмаїл, що відображено і в даних про вакансію. В той же час, Позивачу 21.05.2024 були запропоновані вакансії сторожа посту охорони б/в «Восток» департаменту управління майном з окладом 10000,00 гривень, двірника з окладом 11000,00 гривень, вантажника відділу постачання з окладом 10000,00 гривень та інші вакансії з більшими окладами, але згоди на переведення на жодну з них Позивач не надав. 4. Моторист 1 класу матрос 1 класу з окладом 12000,00 гривень, тимчасово, м. Кілія: посада була тимчасовою (на період відпусток основних працівників, що вбачається з наказу від 31.05.2024 № 182/к) і передбачала виконання робіт в м. Кілія, а не в м. Ізмаїл, що відображено і в даних про вакансію. Крім того, посада не є рівнозначною скороченій, оскільки передбачає більший оклад, ніж був у Позивача до звільнення 11000,00 гривень, а тому пропонувати таку вакансію роботодавець не був зобов`язаний. 5. Учень машиніста компресорних установок з окладом 12000,00 гривень, м. Кілія: посада передбачала виконання робіт в м. Кілія, а не в м. Ізмаїл, а також наявність досвіду роботи на аналогічній посаді більше 3 років, що відображено і в даних про вакансію. Крім того, посада не є рівнозначною скороченій, оскільки передбачає більший оклад, ніж був у Позивача до звільнення 11000,00 гривень, а тому пропонувати таку вакансію роботодавець не був зобов`язаний. Крім того, з травня 2022 року в результаті набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав працівників» почала діяти нова редакція статті 22 КЗпП України, частина перша якої передбачає, що власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, має право вільного вибору серед кандидатів на зайняття робочого місця (посади). Таким чином, незважаючи на назву закону, законодавцем було кардинально змінено підхід до правовідносин між працівником та роботодавцем під час укладення, зміни та припинення трудового договору в результаті усунення необґрунтованої переваги працівників за ст. 49-2 КЗпП України, що часто призводила до зловживання останніми своїми трудовими правами. Позивач протягом двох місяців не виявляв жодного бажання на зайняття однієї із вакантних посад, не подавав відповідні заяви, не відповідав на надіслані переліки вакантних посад, не проявляв зацікавленості в залишенні на роботі, не з`ясовував кваліфікаційні вимоги, посадові обов`язки та інші важливі обставини для прийняття як ним рішення про його відповідність певним посадам, так і відповідачем про можливість зайняття ним таких посад. Тому в діях позивача вбачаються ознаки недобросовісності сторони трудових відносин.

У письмових поясненнях по справі від 28.01.2025 року представник третьої особи, Первинної профспілкової організації ПрАТ «УДП», зазначив, що погоджується з доводами викладеними у позовній заяві та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, дійсно, в наказі про звільнення Позивача зазначена неіснуюча правова норма «п. 1 ст. 40 КЗпП України». При цьому, що це не помилка чи описка, це системне нехтування з боку Відповідача діючого трудового законодавства України навіть в оформленні кадрової документації. Неіснуюча правова норма «п. 1 ст. 40 КЗпП України» як підстава про звільнення зазначена: - в Наказі ПрАТ «УДП» №192-ОП від 05.04.2024 року «Про скорочення чисельності та штату плавскладу ПрАТ «УДП»; - Наказі ПрАТ «УДП» №449-П від 26.07.2024 року «Про звільнення ОСОБА_7 »; - Трудовій книжці Позивача. Єдиний документ, де вірно Відповідачем визначено правову норму щодо звільнення позивача це у Повідомленні про заплановане звільнення Позивача №753 від 15.04.2024 року. Щодо процедури вивчення та врахування переважного права, то ППО ПрАТ «УДП», як представнику трудового колективу ПрАТ «УДП», нічого не відомо про проведення Відповідачем процедури вивчення та врахування переважного права при скорочення чисельності та штату плавскладу ПрАТ «УДП». Про створення Відповідачем відповідної комісії та про її роботу ППО ПрАТ «УДП» також не повідомлялася. Щодо визначення переважного права при скорочення 27 штатних одиниць за посадою моторист-матрос річкового транспортного флоту (п. 2 ч. 1.9 Протоколу №3 від 06.06.2024 року) відносно Позивача зазначено, що «найменшу кількість днів у рейсах мають: ... ОСОБА_1 ». Таким чином, можливо зробити припущення, що «кількість відпрацьованих днів у рейсах» це є порівнювана Відповідачем кваліфікація або продуктивність праці, хоча безпосередньо про це у ч. 1.9 Протоколу №3 від 06.06.2024 року нічого не зазначено. При цьому, «кількість відпрацьованих днів у рейсах» Позивача не є підтвердженням рівня кваліфікації чи продуктивності праці працівника в розумінні ст. 42 КЗпП України. Так, робоче місце на конкретному судні мотористу-матросу визначає безпосередньо сам роботодавець (Відповідач) та власним наказом закріплює моториста- матроса за цим судном. Також безпосередньо Відповідач визначає яке судно і де працює (перебуває в рейсі), або перебуває у відстої, або перебуває в ремонті, тощо. Оскільки перебування працівника на тому чи іншому судні цілком залежить від Відповідача, то і перебування працівника у рейсах також залежить від Відповідача, і не може бути критерієм оцінки індивідуальних якостей конкретного працівника, таких як кваліфікація чи продуктивність праці. Таким чином, вивчення та врахування переважного права відносно Позивача відбулося з порушенням ст. 42 КЗпП України, що є підставою для поновлення Позивача на роботі. Щодо процедури пропонування іншої роботи позивачу, то матеріали справи містять копії форм №3-ПН, які були подані Відповідачем до центрів зайнятості, і які підтверджують наявність вакантних посад на підприємстві в процесі проведення процедури звільнення Позивача. Зазначені у формах №3-ПН вакансії не пропонувалися Позивачу, оскільки вони відсутні у Списках переліку вакантних посад станом на 16.04.2024 року, станом на 28.06.2024 року та станом на 26.07.2024 року (з якими Позивач ознайомився під підпис). Таким чином, Відповідачем порушено ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при проведенні процедури звільнення Позивача, що є окремою підставою для поновлення Позивача на роботі.

Представник позивача у судових засіданнях від 04.12.2024, 27.02.2025 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що невірно зазначена підстава звільнення, а саме пункт 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки пропущене частини 1. Недотримано позивачем процедури консультацій. Ознайомили позивача з вакантними посадами 17.04.2024 та у день звільнення 26.07.2024. Не всі посади були запропоновані позивачу. Був певний перелік вакансій, які не було запропоновано позивачу. Не вивчено переважного права залишення на роботі. Кваліфікація позивача дозволяла займати посади моториста-матроса, електрозварювальника (ці обов`язки входять в його обов`язки як механіка), контролера (який не має вимог до посади взагалі). Всі мотористи-матроси працювали за однією Інструкцією, а отже й переважне право повинно вивчатися щодо усіх мотористів-матросів. Відсутній такий критерій як «кількість передувань у рейсі» у методиці вивчення переважного права. Під час вивчення переважного права не зазначено у протоколі, що приймався до уваги час відпусток та лікарняних.

Представник відповідача у судових засіданнях від 04.12.2024, 27.02.2025 підтримав відзив, зазначив, що з самої статті вбачається сутність та пояснення наявної неточності формулювання. Там єдиний пункт 1 саме частини 1, тобто це невелика технічна описка, яка не може впливати на законність наказу. Дотримано процедуру скорочення. Позивач завчасно попереджений про звільнення. Проведено консультації з третьою особою 17.04.2024. Було запропоновано чисельну кількість вакансій. Однак позивач не цікавився, заяв не надавав. Робочі наради проводились. Тривалий період проводилися консультації. Однак позивач не цікавився цим процесом. Завчасно було повідомлено Центр зайнятості про масове вивільнення працівників. Позивач не мав переважного права та мав менший досвід, стаж роботи, менше рейсів, порівняно з іншими працівниками. Інші посади, що не були запропоновані (на яких наполягає позивач), так як позивач не відповідає кваліфікаційним вимогам. Дійсно, не пропонували ті вакансії, про які йдеться у додаткових поясненнях та в звітності до Центру зайнятості. Позивач частині посад не відповідав, частина посад були тимчасові, тому й не пропонувалися. Було надано достатньо вакансій. За останній рік часто позивач перебував у відпустках. Показував, що не зацікавлений залишитися на роботі. Умови праці та конкретний плав засіб обрився за взаємною згодою, а не відповідачем. Посаді мобілізованих не пропонувались.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, у письмових поясненнях по справі від 28.01.2025 року зазначив про розгляд справи без його участі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно Наказу ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» №371-П від 26.07.2024 року ОСОБА_1 , моториста-матроса плавскладу суден річкового транспортного флоту, було звільнено з займаної посади у зв`язку із скороченням посади за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 26.07.2024 року. Підставою для видання наказу про звільнення Позивача слугував Наказ ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 року №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (а.с. 10), факт чого сторонами не оспорюється.

Судом не вважається, що не зазначення в оскаржуваному наказі ч.1 ст.40 КЗпП є такою помилкою, яка має критичне значення, так як сама стаття містить єдиний пункт 1 саме частини 1.

15.04.2024 за №753-ВКЕ ДКЕ мотористу-матросу плавскладу суден річкового транспортного флоту ОСОБА_1 було направлено повідомлення про заплановане звільнення з переліком вакантних посад у ПрАТ «УДП» станом на 16.04.2024, яке ОСОБА_1 отримав під підпис 16.04.2024 (а.с. 11, 68, 69-72).

Наказом №251-ОП від 03.05.2024 «Про внесення змін до наказу ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» внесено зміни до вказаного наказу з метою дотримання встановлених законодавством термінів під час масового скорочення з подальшим вивільненням працівників плавскладу та недопущення порушень вимог чинного законодавства про працю, з урахуванням службового листа директора департаменту управління персоналом Мироненко Антоніни від 30.04.2024 №СЛ/61/01-06 (а.с. 61).

05.04.2024 ПрАТ «УДП» видано наказ №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» з метою досягнення високих економічних показників, забезпечення ефективності використання коштів, підвищення продуктивності роботи ПрАТ «УДП», керуючись прийнятим рішенням про впровадження змін в організації виробництва та праці (протокол робочої наради керівництва ПрАТ «УДП» від 21 березня 2024 року), відповідно до статті 64 Господарського кодексу України, відповідно до підпункту 3 пункту 10 розділу 12 Статуту приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 30.12.2023 №1188, на підставі службового листа заступника генерального директора з експлуатації Руслана Світлицького від 13.03.2024 СЛ/1/03-02.4 (а.с. 13-20, 57-60).

Наказом міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 18.03.2021 року №563 затверджено Звітність Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Листами ПрАТ «УДП» від 26.02.2024 за №422/03-02.4/03, від 25.04.2024 за №877/01-06.2/06 надано інформацію Первинній профспілковій організації Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про заплановане скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП».

07.05.2024 за №966/01-06.2/01 ПрАТ «УДП», за №965/01-06.2/01 ПрАТ «УДП» було направлено до Первинної профспілкової організації Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» лист про початок процедури скорочення чисельності та штату працівників плавскладу Товариства відповідно до наказу ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП». Процедура скорочення чисельності передбачає проведення кропіткого аналізу кожного працівника з метою визначення рівня його кваліфікації, продуктивності праці, наявності певних пільг, належність до осіб певної категорії (постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідів, ветеранів праці, вагітних жінок, одиноких матерів/батьків тощо). З метою дотримання встановлених законодавством строків під час масового скорочення з подальшим вивільненням працівників плавскладу та недопущення порушень вимог чинного законодавства про працю прийнято рішення перенести строки завершення процедури відбору з подальшим запланованим звільненням на 26 липня 2024 року, у зв`язку з чим до наказу № 192-ОП внесені відповідні зміни Наказом від 03.05.2024 № 251-ОП «Про внесення змін до наказу ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 № 192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (а.с. 21, 105).

05.04.2024 за №745/01-06/01 ПрАТ «УДП» було направлено до Первинної профспілкової організації Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» лист щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (а.с. 22-24, 52-54).

05.04.2024 за №745/01-06/01 ПрАТ «УДП» було направлено до незалежної Дунайської профспілки працівників водного транспорту «Справедливість» лист щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (а.с. 55-56).

07.05.2024 за №965/01-96-2/01 ПрАТ «УДП» було направлено до незалежної Дунайської профспілки працівників водного транспорту «Справедливість» лист щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП», про перенесення процедури відбору з подальшим запланованим звільненням на 26.07.2024, внесення змін до наказу №192-ОП (а.с. 106).

26.02.2024 за №422/03-07.4/01 ПрАТ «УДП» було направлено до Професійної спілки робітників морського транспорту України лист щодо надання інформації про заплановане скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (а.с. 62-63).

Листами від 05.04.2024 за вих. №746/01-06/01, 05.04.2024 за вих. №745/01-06/01 ПрАТ «УДП» надано інформацію Первинній профспілковій організації Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про заплановане скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» майже 190 штатних одиниць плавскладу суден технічного флоту та річкового транспортного флоту з причин економічного, технологічного та структурного характеру.

Наказом ПрАТ «УДП» від 19.04.2024 за №109 створено комісію з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (а.с. 73, 74).

Наказом ПрАТ «УДП» від 03.05.2024 за №251-ОП внесено зміни до наказу ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 № 192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП», зміна термінів проведення заходів зі скорочення працівників плавскладу ПрАТ «УДП».

Наказом ПрАТ «УДП» від 05.04.2024 за №192-ОП «Про скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП» з 08 липня 2024 року скорочено зі штатного розпису працівників плавскладу ПрАТ «УДП» відповідні посади, затвердженого наказом від 20.03.2024 №145-ОП "Про затвердження та введення в дію штатного розпису працівників плавскладу ПрАТ «УДП».

20.03.2024 за №145-ОП ПрАТ «УДП» прийнято наказ «Про затвердження та введення в дію штатного розпису працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (а.с 42, 43-45).

28.05.2024 затверджено протокол №1 засідання Комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП».

06.06.2024 затверджено протокол №3 засідання Комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (а.с. 8495).

21.03.2024 затверджено протокол робочої наради керівництва ПрАТ «УДП» з питань оптимізації чисельності працівників плавскладу ПрАТ «УДП» (а.с. 46-51).

17.04.2024 проведено консультації з виборним органом НПО ПрАТ «УДП» щодо запланованого скорочення чисельності та штату працівників плавскладу ПрАТ «УДП», про що складено Протокол проведення консультації Первинної профспілкової організації Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» та Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (а.с. 64-67).

21.05.2024 ОСОБА_1 ознайомлено з переліком вакантних посад ПрАТ «УДП» станом на 17.05.2024 року ( 96-97).

28.06.2024 ОСОБА_1 ознайомлено з переліком вакантних посад ПрАТ «УДП» станом на 28.06.2024 року (98-101).

26.07.2024 за №449-П ПрАТ «УДП» прийнято наказ «Про звільнення ОСОБА_7 », моториста-матроса плавскладу суден річкового транспортного флоту, у зв`язку зі скороченням посади, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України, 26 липня 2024 року, останнім робочим днем вважати 26 липня 2024 року та надати ОСОБА_8 грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку відповідно до статті 83 КЗпП України, грошову компенсацію за невикористанні дні відпочинку, вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України (а.с. 102).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу.

Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно із ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до роз`яснень п.19 постанови №9 пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року з подальшими змінами "Про практику розгляду судами трудових спорів", а також чинним законодавством визначено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був він попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював, тобто всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, провадження № 11-431асі18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, провадження № 11-431асі18.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі 6-40цс15, від 25 травня 2016 року у справі 6-3048цс15.

Однак як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було додержано таких вимог, так як позивачу не були запропоновані усі наявні вакансії, яким він відповідач за кваліфікаційними вимогами, що не заперечено відповідачем.

З Одеського обласного центру зайнятості надійшов перелік вакансій Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» (далі - ГВСП «КСБСРЗ»).

Згідно пояснень відповідача, посади не були запропоновані позивачу з наступних підстав. 1. Електрозварник ручного зварювання з окладом 20000,00 гривень, тимчасово, м.Кілія: посада була тимчасовою і передбачала виконання робіт в м. Кілія, а не в м. Ізмаїл, що відображено і в даних про вакансію; у Позивача відсутній досвід роботи електрозварником, він не проходив навчання з безпечних методів і прийомів ведення робіт. Крім того, посада не є рівнозначною скороченій, оскільки передбачає більший оклад, ніж був у Позивача до звільнення 11000,00 гривень, а тому пропонувати таку вакансію роботодавець не був зобов`язаний. 2. Водій (автомобіля пожежного) з окладом 9500,00 гривень, тимчасово, м. Кілія: посада була тимчасовою (на період відпусток основних працівників, що вбачається з наказу від 03.06.2024 № 183-к) і передбачала виконання робіт в м. Кілія, а не в м. Ізмаїл, що відображено і в даних про вакансію; посада передбачає наявність водійського посвідчення, наявність професійної (професійно-технічної) освіти та досвід роботи за аналогічною посадою, що відображено і в даних про вакансію. В той же час, Позивачу 21.05.2024 були запропоновані вакансії водія автотранспортних засобів (спецтехніка) відділу експлуатації транспортних засобів та водія автотранспортних засобів (автонавантажувача) дільниці стивідорного комплексу «Кілія» (м. Кілія) з окладом 20000,00 гривень, але згоди на переведення Позивач не надав. 3. Контролер на контрольно-пропускному пункті з окладом 9500,00 гривень, м. Кілія: посада передбачала виконання робіт в м. Кілія, а не в м. Ізмаїл, що відображено і в даних про вакансію. В той же час, Позивачу 21.05.2024 були запропоновані вакансії сторожа посту охорони б/в «Восток» департаменту управління майном з окладом 10000,00 гривень, двірника з окладом 11000,00 гривень, вантажника відділу постачання з окладом 10000,00 гривень та інші вакансії з більшими окладами, але згоди на переведення на жодну з них Позивач не надав. 4. Моторист 1 класу матрос 1 класу з окладом 12000,00 гривень, тимчасово, м. Кілія: посада була тимчасовою (на період відпусток основних працівників, що вбачається з наказу від 31.05.2024 № 182/к) і передбачала виконання робіт в м. Кілія, а не в м. Ізмаїл, що відображено і в даних про вакансію. Крім того, посада не є рівнозначною скороченій, оскільки передбачає більший оклад, ніж був у Позивача до звільнення 11000,00 гривень, а тому пропонувати таку вакансію роботодавець не був зобов`язаний. 5. Учень машиніста компресорних установок з окладом 12000,00 гривень, м. Кілія: посада передбачала виконання робіт в м. Кілія, а не в м. Ізмаїл, а також наявність досвіду роботи на аналогічній посаді більше 3 років, що відображено і в даних про вакансію. Крім того, посада не є рівнозначною скороченій, оскільки передбачає більший оклад, ніж був у Позивача до звільнення 11000,00 гривень, а тому пропонувати таку вакансію роботодавець не був зобов`язаний.

Інших підстав для не пропонування позивачу вказаних вакансій зазначено не було.

Однак, зазначені підстави не є поважними та такими, що надавали би право відповідачу не пропонувати позивачу вказані вакансії, які були наявні на підприємстві. Так, зокрема, кваліфікація позивача дозволяла займати посади моториста-матроса, електрозварювальника (аналогічні обов`язки за цими посадами входять до його безпосередніх обов`язків як механіка), контролера (не має вимог до посади взагалі). Твердження відповідача, що певні посади передбачали роботу в м.Кілія, а не в м.Ізмаїл, а також, що оклад є декілька меншим, ніж був у позивача, не заслуговують на увагу, так як вказане не свідчить про звільнення відповідача від обов`язку їх пропонувати, та є правом позивача погоджуватися чи ні на таку посаду.

Відповідач не довів, що позивач не відповідав кваліфікаційним вимога щодо усіх не запропонованих посад.

У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення.

Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства.

Пунктом 3 частини 3 статті 50 Закону України Про зайнятість населення» покладено на роботодавця обов`язок здійснювати заходи щодо сприяння зайнятості населення, передбачені колективними договорами та угодами, укладеними на національному, галузевому та регіональному рівнях.

Матеріали справи містять копії форм №3-ПН, які були подані ПрАТ «УДП» до центрів зайнятості, і які підтверджують наявність вакантних посад на підприємстві в процесі проведення процедури звільнення Позивача. Зазначені у формах №3-ПН вакансії не пропонувалися Позивачу, оскільки вони відсутні у Списках переліку вакантних посад станом на 16.04.2024 року, станом на 28.06.2024 року та станом на 26.07.2024 року (з якими Позивач ознайомився під підпис). Таким чином, Відповідачем порушено ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при проведенні процедури звільнення Позивача.

Наведеного вище порушення достатньо для висновку про наявність порушень з боку відповідача під час звільнення позивача, про невідповідність наказу про звільнення вимогам законодавства та його незаконність, та про наявність підстав для поновлення позивача на посаді.

Щодо посилання на недотримання відповідачем процедури вивчення переважного права на залишення на роботі, то суд зазначає, що у КЗпП України відсутня чітка регламентація процедури вивчення переважного права на залишення на посаді, що виключає можливість в даному випадку зробити висновок про її порушення відповідачем, з огляду на проведення певних дій щодо вивчення переважного права на залишення на посаді.

Наявність інших порушень з боку відповідача під час проведення процедури звільнення позивача, на яких наголошує позивач, судом не встановлено, однак дотримання відповідачем законодавчо встановленої процедури в іншій частині не спростовує наведених вище висновків.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосудця, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення; з тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно довідки ПрАТ «УДП» від 24.10.2024 року за №УБОтаЗ -1330, середньомісячний заробіток моториста-матроса плавскладу суден річкового транспортного флоту ОСОБА_1 , посада якого була скорочена 26.07.2024 (із розрахунку нарахованої суми заробітної плати в травні 2024 року - 11000,00 грн., в червні 2024 року - 11000,00 грн,) склав: 11000,00 грн. *2=22000,00 грн.: (23+20=43) (загальна кількість робочих днів в травні та червні 2024 року за режимом підприємства) =511,63 грн. Згідно затвердженого постановою КМУ № 100 «Порядку обчислення середньої заробітної плати»: п. 2: середній заробіток обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана в ід по Одна виплата, тобто звільнення; - п. 4: нараховані виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток, не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати; якщо в розрахунковому періоді у працівників не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу (а.с. 200).

Таким чином, середньоденний заробіток ОСОБА_1 склав 511,63 грн.

За таких обставин середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно поданого представником розрахунку в межах заявлених позовних вимог склав: 511,63х (3 + 22 + 21 + 23 + 21 + 22+23+19) = 78791,02 грн.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», третя особа Первинна профспілкова організація Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (68600, Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, вул. Флотська, буд. 28), третя особа Первинна профспілкова організація Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Флотська, буд. 28, каб. №514) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на посаді моториста-матроса плавскладу суден річкового транспортного флоту Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (68600, Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, вул. Флотська, буд. 28, Код ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня винесення судом рішення про поновлення на роботі в розмірі 78791 (сімдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто одна) гривня 02 (дві) копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: А.С.Адамов