Провадження № 2/727/2947/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Літвінової О.Г.

при секретарі Цуркані Г.В.

за участю: представника позивача Кутровської Н.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Осовська М.М.

розглянувши в судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про встановлення факту про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 в інтересах якої виступає адвокат Кутровська Н.М. звернулася до суду з позовом до Чернівецької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті сусіда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та з яким вона проживала однією сім`єю з 2014 року за адресою АДРЕСА_1 . З 2014 року позивачка постійно здійснювала догляд за ОСОБА_2 , а він фактично проживав у квартирі, де позивачка мешкає разом зі своєю сім`єю за адресою АДРЕСА_2 , оскільки він не міг сам доглядати за собою, готувати їжу, прибирати та лікуватися, а потребував постійної опіки. Саме тому позивачка забрала його до себе у квартиру, щоб він був під постійним наглядом та увагою. У грудні 2024 року, коли в черговий раз ОСОБА_2 пропав, його шукали спільно з сусідами та поліцією, однак коли його знайшли він вже помер та був похований. Після смерті ОСОБА_2 позивачка звернулася до нотаріуса та просила видати свідоцтво про право спадщини за законом, як четвертої черги спадкоємців.

Відсутність спадкоємців за законом 1-3 черги та будучи спадкоємцем за законом четвертої черги, у визначений законом шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини, вона звернулася до приватного нотаріуса Душинської Н.В. Чернівецького міського нотаріального округу та подала відповідну заяву, оскільки проживала із ОСОБА_2 , однією сім`єю до дня його смерті, більше як п`ять років. На її звернення приватний нотаріус Душинська Н.В., завела спадкову справу відносно майна ОСОБА_2 та роз`яснила, що необхідно звернутися до суду та встановити факт проживання однією сім`єю не менше, як п`ять років до дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого звертатися до неї для вчинення нотаріальних дій по оформленні спадщини. Тому просила суд встановити факт, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2014 року проживала однією сім`єю разом із померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до дня його смерті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду справи по суті

Позивачка ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 є її донькою. Її донька проживає з 2014 року, спочатку з зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , а потім з дітьми. Позивачка готувала ОСОБА_2 , давала йому кошти, забезпечувала його, він просив помитись в її квартирі, оскільки належних умов у нього дома не було.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засідання розповів, що родичів ОСОБА_2 не знав, за понад 20 років сусідства. Позивачка ним опікувалася, оскільки він потребував постійної опіки, допомагала йому, годувала та прала одяг, постійно разом проводили час.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що був сусідом ОСОБА_2 з 2014 року. Жінки та дітей померлий не мав. Він часто спілкувався з померлим, котрий розказував що добре почав жити, коли познайомився з позивачкою, вона доглядала за ним, годувала його, давала кошти на взуття та одяг, а дітей ОСОБА_9 вважав своїми онуками.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.09.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб (а.с.26) та почали проживати разом за адресою в АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації чоловіка. Починаючи з 2014 року у вказаній квартирі проживав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцем реєстрації якого була адреса АДРЕСА_2 , яка належала йому на праві приватної власності, про що свідчить Свідоцтво про право приватної власності від 28.02.1995 року (а.с.16). Позивачка опікувалася ОСОБА_2 з 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті ОСОБА_2 , зокрема вели спільний побут, разом планували втрати, оскільки пенсії не вистачало, спільно харчувалися, мали взаємні права та обов`язки у побутових речах, хоча не були зареєстровані за однією адресою, що підтверджується показами свідків.

Вирішуючи позов по суті, суд, звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, позивач при зверненні до суду із вимогою про встановлення факту спільного проживання разом з покійним ОСОБА_2 до часу відкриття спадщини, посилається на те, що вона з покійною проживала разом однією сім`єю по день його смерті, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки її з покійним поєднували спільне господарство в квартирі, утримували його, мали взаємні права та обов`язки тощо, ОСОБА_1 постійно проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 фактично на рівні родинних відносинах.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, встановлення даного факту позивачу необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Так, судом встановлено, що до спадкоємців четвертої черги належать особи які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та вели спільне господарство.

Так, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлення цього факту має для спадкоємця юридичне значення, оскільки юридичний факт встановлюється з метою реалізації спадкоємцем права на отримання спадщини.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги всі обставини справи, докази, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої виступає адвокат Кутровська Наталія Михайлівна до Чернівецької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають задоволенню в повному обсязі.

Необхідно встановити факт, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2014 року проживала однією сім`єю разом із померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 до дня його смерті.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 266 СК України, ст. ст. 1217, 1224, 1259, 1266, 1268 ЦК України, ст. ст. 141, 212, 259, 263-265, 269 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про встановлення факту про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 2014 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. В разів складення вступної та резолютивної частини, протягом 30 днів з дня виготовлення рішення в повному обсязі.

Дата складення повного судового рішення 08 грудня 2025 року.

СУДДЯ : О.Г.Літвінова