Провадження № 2/127/5599/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Петуховій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків. Позов мотивовано тим, що 29.05.2015 між позивачем і відповідачами був укладений договір позики, згідно з яким позивач передала, а відповідачі прийняли у власність 600 000,00 грн строком до 01.07.2015 року з нарахуванням 2% від суми за кожний місяць користування позикою. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 06.06.2015 сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала позивачу в заставу терміном і на умовах, визначених договором, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В порушення умов договору позики позичальник у строк, який був передбачений договором, свої зобов`язання не виконала, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом звернення на предмет застави та продажу майна від імені заставодержателя. 03.12.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області позов задоволено. На підставі рішення видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження. Державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автомобіля VOLKSWAGEN, модель TIGURAN, 2014 року випуску, що належить ОСОБА_2 . Оскільки впродовж більш як чотирьох років органам Державної виконавчої служби та органам поліції не вдалося виконати рішення та не вдалося відшукати автомобіль, позивач звернулась до суду з заявою про зміну способу виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 та просила стягнути з ОСОБА_2 борг в сумі 600000,00 грн. 03.07.2024 Вінницьким міським судом Вінницької області постановлена ухвала про відмову у задоволенні заяви. Постановою Вінницького апеляційного суду від 09.09.2024 зазначена ухвала залишена без змін. Зазначеними судовими рішеннями були встановлені обставини щодо неможливості виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 року у зв`язку з відсутністю майна, за рахунок якого має бути погашений борг, однак суди відмовили у задоволенні заяви, вважаючи, що «у заяві фактично порушується питання про зміну змісту рішення і способу захисту прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України». Станом на теперішній час борг за договором позики від 29.05.2015 року позивачці не повернутий, а виконати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 року неможливо у зв`язку з фізичною відсутністю майна на яке було накладено стягнення у рахунок погашення боргу.

Внаслідок невиконання своїх зобов`язань за договором позики від 29.05.2015 року та договору застави від 06.06.2015 року відповідачем заподіяно позивачу майнових збитків, які полягають у наступному. Позичальниками за договором позики від 29.05.2015 року у строк до 01.07.2015 року мали бути повернуті позивачці грошові кошти у загальній сумі 612 000,00 гривень (600 000,00 гривень сума позичених коштів + 12000,00 гривень процент за користування позикою). Зобов`язання щодо повернення позивачу зазначеної суми позики було забезпечено договором застави від 06.06.2015 року, однак, в порушення умов зазначеного договору заставодавець не лише не передав позивачу заставне майно, а й втратив його, не замінивши при цьому це майно на інше рівноцінне майно, чим унеможливив повернення коштів за договором позики. Оскільки винні дії відповідача призвели до неотримання позивачем коштів за договором позики від 29.05.2015, грошові кошти в сумі 612 000,00 гривень є для позивача прямими майновими збитками. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу заподіяно майнові збитки, які полягають у неотриманні позивачем доходів, які позивач могла б реально одержати за звичайних обставин. Розмір таких доходів був узгоджений сторонами за договором позики від 29.05.2015 року та полягав в отриманні 2% від позиченої суми за кожен місяць користування позикою, тобто 12 000,00 гривень. Оскільки позика мала бути повернута у строк до 01.07.2015, з цього дня позивач мала б можливість отримувати дохід від власних коштів у зазначеному вище розмірі. Загальна кількість місяців, за які позивач з вини відповідача не отримала дохід від своїх грошей станом на день подачі цього позову становить 112. Таким чином, розмір заподіяних збитків, які полягають в упущеній вигоді становить 1 344 000 (12 х 12000) гривень.

За таких обставин позивачка просила стягнути з відповідача на її користь 1 956 000,00 гривень у відшкодування завданих майнових збитків і судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

06.12.2024 відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву. У відзиві зазначила, що даний позов майже ідентичний заяві про зміну способу виконання рішення на яку посилається позивач. ОСОБА_1 , володіючи даним автомобілем, мала б звернутись до сервісного центру МВС та скористатись своїм правом у відповідності до рішення суду, зняти з обліку, продати. Натомість ОСОБА_1 , не скористалась своїм правом, а тричі, як зазначено нею в позові зверталась до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та зазначає, посилаючись на зазначені нею виконавчі провадження, що майно, на яке суд звернув стягнення відшукати не є можливим.

ОСОБА_1 , не зважаючи на існуюче виконавче провадження, яке перебувало на виконанні в державного виконавця Дячука В.В., 06.05.2017 року, подає до Вінницького міського суду позов про звернення стягнення на предмет застави та продажу від імені заставодержателя, при цьому суд до відома не ставить, про існуюче виконавче провадження, вочевидь для того, щоб в суду не виникло до неї, абсолютно логічного запитання, навіщо їй додатковий виконавчий лист. Посилання в позові на виконавчі провадження, це штучне створення доказів відсутності майна.

Зазначення позивачем того, що судами першої та апеляційної інстанцій, були встановлені обставини не можливості виконання рішення суду від 03.12.2019 року, справа №127/15663/18, не відповідає дійсності, та розраховано на те, що суд, під час розгляду даного позову не буде вдаватись до вивчення матеріалів справи №127/15663/18, від 03.12.2019 року, тобто читати рішення судів на які посилається позивач.

Доказів того, що ОСОБА_1 зверталась до відповідних державних органів з метою вжиття заходів щодо розшуку майна, на яке звернуто стягнення та відповідно виконання рішення суду у визначений Законом спосіб, а також щодо вчинення дій цими органами по відношенню до відповідача по справі з приводу цих питань, які роблять неможливим чи утруднюють виконання рішення суду, не надано.

Крім того, матеріалами справи не встановлено обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з огляду на це, суд вважає, що виконання рішення суду можливо без зміни способу та порядку його виконання, а запропонований заявником (позивачем) спосіб є фактично зміною рішення суду, що протирічить вимогам ст. 435 ЦПК України.

Заявником жодним чином не доведений факт існування обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

ОСОБА_1 , володіючи даним автомобілем, або реалізувавши його в спосіб відмінний від рішення суду, не досягнувши успіху при подачі заяви про зміну способу виконання рішення суду в справі №127/15663/18, від 03.12.2019 року, подавши безпідставно позов про відшкодування збитків, намагається черговий раз ввести суд в оману, з метою отримання додаткового прибутку, в розмірі 1956000 грн. З огляду на вище викладене відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання призначене на 10 год. 30 хв. 19.02.2025 сторони не з`явились.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Усов Ю.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує і просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась в порядку, визначеному чинним законодавством, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду на адресу її реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 29.05.2015 ОСОБА_1 «Позикодавець», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 «Позичальники» уклали договір позики. Відповідно до умов договору Позикодавець передав у власність Позичальників 600 000,00 грн, строком до 01.07.2015 року з нарахуванням 2% від суми за кожний місяць користування (п. 1 договору).

Відповідно до п. 4 договору позики на виконання зобов`язань Позичальників, ОСОБА_2 протягом десяти днів з моменту підписання цього договору зобов`язана передати в заставу належний їй транспортний засіб марки (моделі) «VOLKSWAGEN TUGURAN» 2014 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 .

06.06.2015 ОСОБА_1 «Заставодержатель» і ОСОБА_2 «Заставодавець» уклали Договір застави транспортного засобу.

Даним договором забезпечується виконання зобов`язань ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перед заставодержателем за Договором позики, укладеним ними 29.05.2015, за умовами якого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зобов`язані до 01.07.2015 повернути Заставодержателю, а Заставодержатель прийняти суму 600 000,00 грн, а також здійснити усі інші платежі в розмірі і у випадках, передбачених Договором позики та за цим Договором і відповідно Заставодавець передає Заставодержателю, а Заставодержатель приймає у заставу терміном і на умовах, визначених цим Договором, належний Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN TІGURAN» 2014 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 . У відповідності до даного Договору Заставодержатель має право у випадку невиконання Боржником своїх зобов`язань за Договором позики або Заставодавцем за цим договором отримати задоволення за рахунок Майна Заставодавця, переданого в заставу на умовах, визначених цим Договором.

На строк дії Договору заставлене Майно залишається в користуванні та у володінні Заставодавця. За взаємною згодою Сторони оцінюють вартість вищезазначеного майна у 800000,00 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Колеснік О.В. і зареєстровано в реєстрі №247.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 (справа №127/15663/18) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення на предмет застави та продажу майна від імені заставодержателя задоволено. В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 29.05.2015 року по тілу позики у розмірі 600 000,00 грн звернути стягнення на предмет застави транспортний засіб автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2014 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 24.07.2014 року Центром ДАІ 0502, на користь ОСОБА_1 із застосуванням процедури передбаченої статтею 26 Закону України «Про забезпечення виконання вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» - продажу ОСОБА_1 , як обтяжувачем, предмета забезпечувального обтяження, шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем (будь-яким способом, із укладенням нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу) за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» із наданням ОСОБА_1 повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зі зняттям автомобіля з обліку в регіональному сервісному центрі МВС у Вінницькій області (та його регіональних підрозділах) по свідоцтву про реєстрацію або його дублікату, а також надання ОСОБА_1 всіх повноважень необхідних для здійснення продажу та зняття автомобіля з обліку в регіональному сервісному центрі МВС у Вінницькій області (та його регіональних підрозділах).

01.10.2020 Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі зазначеного вище судового рішення було видано виконавчий лист.

02.05.2019 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції Ремізовою-Поліщук А.А. було відкрито виконавче Вінницькій області провадження № 58987631 га винесена постанова про розшук майна боржника - автомобіля марки VOLKSWGEN, мoдель - TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 .

21.07.2020 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ремізовою-Поліщук А.Л. була винесена постанова повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

15.02.2022 старшими державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Вінниці ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з тим, що майно боржника не виявлено протягом року, з дня оголошення його в розшук.

12.01.2023 Державними виконавцем Першого відділу ДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про відкриття провадження за виконавчим листом №127/15663/18, виданого 01.10.2020.

19.01.2023 Державними виконавцем Першого відділу ДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про розшук майна боржника.

З акту Державного виконавця від 19.09.2023 вбачається, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено транспортного засобу марки VOLKSWGEN TIGUAN, 2014 року випуску, оголошеного в розшук державним виконавцем 19.01.2023.

27.02.2024 головним державними виконавцем Першого відділу ДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з тим, що майно боржника не виявлено протягом року, з дня оголошення його в розшук.

03.07.2024 Вінницьким міським судом Вінницької області постановлено ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 у справі №127/15663/18 відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 09.09.2024 зазначена ухвала залишена без змін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вказані обставини, які були встановлені Вінницьким міським судом Вінницької області у рішенні від 03.12.2019, не потребують повторного встановлення і дослідження. Судове рішення є чинним.

Також судом встановлено, що на підставі рішення суду було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист повернуто стягувачу без виконання на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісії по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення в строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а у разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Строк на звернення до виконавчої служби із виконавчим листом з моменту його повернення стягувачу не сплинув, тому ОСОБА_1 не позбавлена права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Суд зауважує, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 на час звернення із даним позовом, не виконано.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі №140/279/21.

Факт тривалого невиконання рішення суду внаслідок неправомірних дій відповідача не є підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, яке набрало законної сили, та завданою шкодою.

Тобто невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданими позивачеві майновими збитками, оскільки остаточно не втрачена можливість звернення стягнення на предмет застави транспортного засобу. Ненадання автомобіля позивачеві на виконання судового рішення, ухваленого на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі статей 2112 та 1213 ЦК України.

Лише у разі загибелі індивідуально визначеного майна, зміни свого початкового господарського призначення, підстав для задоволення віндикаційного позову немає (витребування майна), власник має право лише на відшкодування збитків.

Матеріали справи не містять доказів про те, що спірний автомобіль фізично знищено чи його було відчужено і немає реальної можливості витребувати його у незаконного володільця.

Водночас суд звертає увагу, що при наявності належних доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль фізично знищено, особа не позбавлена права на звернення до суду із позовом про відшкодування вартості знищеного автомобіля, а тому звернення до суду із даним позовом є передчасним.

Позивачем не надано належних доказів в підтвердження обставин, що утруднюють виконання рішення суду, які б можливо було вважати винятковими і такими, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим (зокрема, заяв стягувача на адресу державного виконавця з приводу вжиття заходів по спонуканню боржника на виконання рішення суду, тощо).

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності з відшкодування матеріальної шкоди, у розмірі заявленому позивачем, оскільки позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві.

Крім того, при наявності рішення суду про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави та продажу майна і про відшкодування завданих майнових збитків буде вважатися подвійною відповідальністю.

Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві позов не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому покладаються на позивача.

Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76-78, 81, 83, 141, 258, 264-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27.02.2025.

Суддя О.О. Жмудь