КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/6955/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доУкраїнської військово-медичної академії про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому просив суд визнати недійсним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 про його звільнення, у зв`язку з протиправністю такого наказу та зобов`язати відповідача поновити його на роботі з 01 серпня 2022 року, зберегти за ним місце роботи і середній заробіток на особливий період та стягнути середній заробіток.

В обґрунтування позову вказує, що 01 серпня 2021 року між ним та ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено контракт, згідно з яким він призначений на посаду старшого викладача на термін до 31 липня 2022 року.

Зазначає, умовами контракту погоджено підстави його розірвання, зокрема, у зв`язку із закінченням терміну його дії, про що сторони повинні визначитись не пізніше як за два місяці. Водночас, якщо в цей термін сторони не визначились, контракт продовжується на новий термін.

Зауважує, що сторони не виконали покладеного на них контрактом обов?язку - ніхто не повідомляв один іншого про те, що контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін. Відтак контракт продовжений на новий термін без будь-яких додаткових умов.

В подальшому, вказує, 31 липня 2022 року відповідач звільнив його із займаної посади на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України.

Таким чином позивач вважає звільнення незаконним, оскільки відповідач не повідомив його про розірвання контракту за два місяці, як це передбачено умовами контракту, а отже, контракт вважається таким, що продовжений на новий термін, і відповідно підстав для його розірвання у зв`язку із закінченням терміну дії не було.

На підставі викладеного, позивач був вимушений звернутися до суду для врегулювання спірного питання у судовому порядку та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги. Визнати недійсним та скасувати наказ від 27 липня 2022 року № 160 про його звільнення. Зобов`язати відповідача поновити його з 01 серпня 2022 року на займаній посаді, згідно укладеного контракту посаді. Зобов`язати відповідача зберегти за ним місце роботи і середній заробіток на новий термін згідно укладеного контракту - з 01 серпня 2022 року по 31 липня 2023 року. Зобов`язати відповідача виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи.

Вказує, що обов`язок відповідача попереджати позивача про припинення укладеного контракту встановлений частиною 3 статті 21 КЗпП України, пунктом 6.2.1 Контракту. Контракт не може переходити в договір на невизначений термін відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України, коли жодна із сторін не поставила питання про його припинення. Якщо у цей термін сторони не визначились, то контракт продовжується на новий термін.

Наголошує, що для нього, встановлення в контракті додаткових, порівняно із законодавством, підстав припинення трудових відносин дозволило поставити питання про компенсацію свого хиткого становища, зокрема пролонгацію контракту (пункт 6.2.1. контракту). Зазначає, що саме на таких умовах він погодився підписати контракт з відповідачем та розраховував, що цей пункт контракту не буде порушено.

Звертає увагу, що вказаний пункт контракту є обов`язком, а не правом сторін. Невиконання цього обов`язку є підставою відповідальності - продовження контракту на новий термін.

Вважає, що судом першої інстанції застосовано правові висновки Верховного Суду, які не підлягають до застосування у цій справі, оскільки суду слід було враховувати висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 31 липня 2020 року у справі № 757/34139/18-ц та від 08 квітня 2020 року у справі № 760/408/19.

02 листопада 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Вказує, що припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку його дії не потребує заяви чи будь-якого волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення.

Наголошує, ІНФОРМАЦІЯ_1 готує військових медиків, від якості навчання яких залежить життя та здоров`я військовослужбовців, що в свою чергу впливає на боєздатність підрозділів, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 користуючись правами, наданими йому чинним законодавством має право визначати осіб, з якими продовжує контракт для підготовки слухачів.

Якщо умови, які стали підставою для не продовження контракту, а саме небажання позивача працювати, невиконання ним трудових обов`язків, виникли вже після означеного в контракті терміну, це не може бути підставою для продовження контракту на наступний період, оскільки відповідач виявив своє бажання не продовжувати контракт, на відміну від позивача, який в означений період не заявив про бажання продовжувати роботу.

В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові №377/169/20 від 15 лютого 2023 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено, рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року залишено без змін.

В подальшому, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу й постановою Верховного Суду від 08 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення такого змісту. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України - закрито.

Надалі, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу й постановою Верховного Суду від 18 грудня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду

При апеляційному розгляді справи представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 заперечував проти доводів, викладених у апеляційній скарзі та просив закрити провадження у справі, оскільки між сторонами існує рішення суду, що набрало законного сили, між тими ж сторонами про той же предмет спору із тих же підстав.

17 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу за відсутності позивача який обізнаний про дату, час та місце розгляду справи та подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача у справі, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що звільнення позивача проведено з дотриманням вимог трудового законодавства й умов укладеного між сторонами трудового договору. Право позивача на працю відповідач не порушив.

З матеріалів справи установлено, що між ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 укладено контракт, яким ОСОБА_1 на термін з 01 серпня 2021 року по 31 липня 2022 року призначено на посаду старшого викладача ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до пункту 6.2.1 підставою для розірвання контракту є закінчення терміну його дії. При цьому начальник Академії і працівник повинні за угодою сторін не пізніше як за два місяці визначитись у такому: контракт припиняє дії, контракт продовжується або укладається на новий термін. Контракт не може «переходити» в договір на невизначений термін відповідно до пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України (322-08), коли кожна із сторін не поставила питання про його припинення. Якщо у цей термін сторони не визначились, то контракт продовжується на новий термін (а.с. 4-5, т.1).

Із даних трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 убачається, що на підставі наказу №160 від 27 липня 2022 року 31 липня 2022 року позивача звільнено з роботи у зв`язку із закінченням строку контракту на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України (а.с. 6-8, т.1).

Із матеріалів вказаної справи вбачається, що 10 червня 2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про об`єднання справ №757/21224/22-ц та №757/22435/22-ц в одне апеляційне провадження.

03 липня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття провадження у справи.

Вимоги заяви мотивує тим, що у Київському апеляційному суді розглянуто справу №757/21224/22-ц за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказує, що позовні вимоги у цій справі є ідентичними позовним вимогам у справі №757/22435/22.

Вказує, що наявність постанови Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року у справі №757/21224/22-ц між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав може призвести до порушення праві відповідача у разі прийняття різних рішень у справах.

Відтак, уважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

При апеляційному розгляді справи представник відповідача зазначив, що постанова Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року у справі №757/21224/22-ц, за наслідками касаційного перегляду залишена без змін постановою Верховного суду від 25 грудня 2024 року, таким чином спір між сторонами з приводу звільнення позивача вирішений остаточно.

Перевіряючи обґрунтованість поданого клопотання, колегія суддів ураховує таке.

Установлено, що позивач звернувся до суду із позовом у вказаній справі про визнанням протиправного та скасування наказу про звільнення від 27 липня 2022 року № 160, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень убачається, що в провадженні Печерського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа №757/21224/22-ц за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Предметом позову у справі №757/21224/22-ц було скасування наказу про звільнення позивача від 27 липня 2022 року № 160, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 травня 2023 року позов ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Скасовано наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 липня 2022 року №160 про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого викладача кафедри військової загальної практики - сімейної медицини факультету підготовки військових кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого викладача кафедри військової загальної практики - сімейної медицини факультету підготовки військових кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 змінено, викладено рішення в зазначеній частині у такій редакції:

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого викладача кафедри військової загальної практики - сімейної медицини факультету підготовки військових кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 на термін з 01 серпня 2022 року по 31 липня 2023 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 серпня 2022 року по 31 липня 2023 року 182 395 грн 02 коп з вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в дохід держави в сумі 2735,93 грн.

В іншій частині судове рішення залишено без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що: "згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі".

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що "предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Brumarescu v. Romania" (Брумареску проти Румунії) констатовано існування усталеної практики щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та заперечення представника відповідача ОСОБА_2 щодо існування між сторонами рішення суду, шо набрало законного сили, між тими ж сторонами про той же предмет спору із тих же підстав доходить висновку про наявність передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підстав для закриття провадження у справі, оскільки інший підхід, в контексті розглядуваної справи, означав би можливість подання ОСОБА_1 необмеженої кількості позовів з одного й того самого питання.

Так, порівнюючи склад учасників спору колегія суддів вважає, що вони є однаковими :

І. ОСОБА_1 є позивачем як у даній справі, так і у справі №757/21224/22-ц, а Українська військово-медичної академія є відповідачем;

ІІ. Щодо суті позовних вимог, то аналіз таких вимог у цій справі та зміст постанови Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року дозволяє колегії суддів зробити висновок, що предметом позову у цій справі та справі №757/21224/22-ц є скасування наказу про звільнення позивача з посади №160 від 27 липня 2022 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відтак, є тотожними в даній справі та справі №757/21224/22-ц.

ІІІ. Підставами позову у справах позивач визначив порушення відповідачем пункту 6.2.1 контракту, частини 3 статті 21 КЗпП України.

За установлених обставин, ураховуючи склад сторін у цій справі та справі №757/21224/22-ц, предмет та підстави позову у цих справах, колегія суддів убачає підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що постановою Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року вирішено спір між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції наголошує, що Верховним судом було розглянуто касаційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі №757/21224/22-ц на рішення Печерського районного суду м. Києва та постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року та прийнято постанову від 25 грудня 2024 року про залишення даної постанови без змін.

Відтак, оскільки справа №757/22435/22-ц та справа №757/21224/22-ц є тотожними, то у даній справі наявне рішення суду, яке набрало законної сили, та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав. Таким чином, спір між сторонами є вирішеним.

Тому, клопотання відповідача про закриття провадження у справі колегія суддів уважає таким, що підлягає задоволенню.

З огляду на те, що колегія суддів робить висновок про скасування рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 березня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв