Справа № 951/495/24
Провадження №2/951/16/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Галаса В. І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду й в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача

установив:

короткий зміст позовних вимог.

28.06.2024 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача в якій просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 63 390 гривень, моральну шкоду в розмірі 75 000 грн й судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.04.2024 придбала у відповідача меблевий виріб «диван ОСОБА_5 » вартістю 63 390 грн. 16.04.2024 позивач здійснила часткову оплату вартості виробу в розмірі 31 700 грн, а 27.05.2024 - остаточно оплатилаповну вартості товару, що підтверджується виданими їй копіями квитанцій.

28.05.2024 на адресу позивача були поставлені складові частини дивану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » й сторонами складено і підписано акт приймання-передачі товару. Після того модулі дивану були зібрані ОСОБА_3 і виявлено, що диван містить істотні недоліки, які унеможливлюються його використання за цільовим призначенням. Зокрема: диван має великі проміжки між його складовими частинами; відстань між висувною частиною дивана та стаціонарною унеможливлює проводити повноцінний відпочинок на ньому; металеві конструкції дивану мають сліди глибокої корозії, а його зовнішній вигляд не відповідає фотографіям дивану як на веб-сайті «DecArt».

28.05.2024 позивач через застосунок «Viber» повідомила менеджера магазину про виявлені нею недоліки. Наступного дня направила відповідачу заяву про повернення коштів за товар неналежної якості. 24.06.2024 згідно з відповіді ФОП ОСОБА_4 позивачу відмовили повернути грошові кошти. У такій повідомили, що наявність проміжків між елементами дивану є конструктивними особливостями, усунути які без модифікації механізму неможливо.

Диван « ОСОБА_5 » позивачем не використовувався, а його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики збережено.

Щодо моральної шкоди ОСОБА_3 стверджує, що внаслідок протиправних дій відповідача було порушено стан її душевної рівноваги, відчуття переживань, тривоги, психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, нервозність, дратівливість й приниження. Так як у позивача загострене почуття справедливості, тому порушення відповідачем її законних прав призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Їй доводилося додатково дисциплінувати себе, витрачати більше часу для підтримки необхідної продуктивності, що позначилося на її фізичному й моральному стані тощо.

03.10.2024 представник позивача ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмету позову. Просить розірвати договір купівлі-продажу від 12.04.2024, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на загальну суму 63 390 гривень. Стягнути з відповідача на користь позивача суму оплати за товар в розмірі 63 390 гривень, моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Зміни предмета позову мотивовані тим, що позивачем доповнюється обставинами текст позову й змінюється посилання на норми матеріального права. Зазначає, що ФОП ОСОБА_4 продала товар неналежної якості з численними дефектами, які унеможливлюють його використання за цільовим призначенням. Тому остання порушила договір купівлі-продажу та продала покупцю товар, який містить істотні недоліки. ОСОБА_3 внаслідок наявності таких недоліків не отримала бажаного за договором й такі взагалі не можуть бути усунуті згідно з відповіді ФОП ОСОБА_4 на заяву позивача. Про суттєвість недоліків свідчить і те, що вони не були усунуті продавцем протягом 14 календарних днів.

Спір між сторонами добровільно не регульований. Тож керуючись статями 678 ЦК України, ст. ст. 1, 8 Закону України «Про захист прав споживачів» просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Короткий зміст інших заяв по суті справи.

24.09.2024 адвокат Шишацький О. В., який діє в інтересах ФОП ОСОБА_4 подав до суду заяву відповідно до якої просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Заяву мотивує тим, що 12.04.2024 між сторонами укладений договір купівлі-продажу № 17940-Kv, предметом якого є диван « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Перед укладанням договору продавець ФОП ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_3 про технічні характеристики обраного нею меблевого виробу та з його особливостями. Остання погодилась придбати саме такий товар.

28.05.2024 ФОП ОСОБА_4 , виконуючи свої зобов`язання за договором, доставила до помешкання позивача диван, здійснила монтаж даного меблевого виробу, продемонструвала його властивості у різних варіантах його використання в побуті. Після ретельного огляду модульного дивану ОСОБА_3 підписала акт приймання-передачі товару від 28.05.2024 й зазначила «зауважень та претензій щодо якості товару не має, товар з формою, дизайном, кольором, габаритним розміром відповідає її вимогам».

Згодом, використовуючи товар майже добу остання звернулася до ФОП ОСОБА_4 із заявою від 29.05.2024 в якій просила повернути сплачені кошти за товар у розмірі 63 390 гривень. Мотивувала заяву невідповідністю придбаного товару якості, яка була домовлена між сторонами, наявністю зазорів та пошкодження металевої конструкції.

Тож відповідач звернулась до фабрики - виробника товару ТОВ «АРС» з проханням провести технічну перевірку обґрунтованості тверджень позивача. Згідно з висновку від 31.05.2024 ТОВ «АРС» механізми, які використовуються в моделі дивана «Аліот» передбачають наявність технологічних зазорів при трансформації дивану; зазори, що виникають між модулями після розкладання дивана є неминучими з технічної точки зору; усунути ці зазори без змінення конструкції або заміни механізму неможливо.

Отож представник відповідача вважає, що модульний диван « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відповідає якості, а наявність зазорів у моделі дивану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є конструктивною особливістю такого.

31.05.2024 позивачу була направлена відповідь щодо повернення коштіву якій відповідач запропонувала варіанти вирішення спірного питання. А позивач проігнорувала пропозицію від відповідача і позбавила себе тривалий час на гарантійних ремонт дивану, реалізацію інших варіантів вирішення питання згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Тож остання вважає, що в діях ФОП ОСОБА_4 відсутні ознаки порушення Закону України «Про захист прав споживачів».

Щодо твердження сторони позивача, що товар має істотний недолік, то таке не може прийматися до уваги при вирішенні справи по суті, оскільки не відповідає дійсності.

ОСОБА_3 з особистих причин відмовляється від здійснення гарантійного ремонту пошкодженого металевого елементу товару, безкоштовного зменшення зазорів між елементами виробу. Тому проявлення недоліку після його усунення відсутнє.

12.11.2024 адвокат Шишацький О. В. подав до суду заяву, в якій в додаток раніше поданого відповідачем відзиву акцентує увагу на наступному: у меблевого виробу відсутній істотний недолік що робить неможливим його використання за цільовим призначенням; диван « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з його технічними характеристиками виготовлений у відповідності з ДСТУ 16371:2016 і ДСТУ 19917:2016. Тож це не недолік виробу, як стверджує відповідач, а технічна характеристика моделі, про яку було проінформовано ОСОБА_3 перед його придбанням.

А у зав`язку з тим, що позивач ігнорує проведення безкоштовного зменшення зазорів між елементами дивану із заміною пошкодженого металевого елементу, відсутні й ознаки істотного недоліку товару, оскільки первісне усунення будь-якого недоліку товару не відбулось.

Щодо стягнення моральної шкоди представник відповідача зазначає, що ОСОБА_3 не надала допустимих, належних доказів існування обставин, які б давали їй право на відшкодування моральної шкоди зі сторони ФОП ОСОБА_4 .

З огляду на ст. ст. 1, 4, 8, 9, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 24 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позиції сторін та їх представників в судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просили такі задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Шишацький О. В. заперечив щодо задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 18.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі.

В підготовчому судовому засіданні 16.10.2024 суд ухвалив на місці прийняти заяву про зміну предмету позову й відклав таке.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 13.11.2024 закрито підготовче провадження й справу призначено до судового розгляду по суті.

Суд, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги й заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

12.04.2024 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу. Згідно з даного договору доставка товару здійснюється після 100 % оплати його вартості; перед початком експлуатації товар покупець зобов`язаний ознайомитися з правилами експлуатації товару у паспорті виробу, а у разі необхідності звернутися до продавця з відповідними роз`ясненнями; покупець з габаритами, комплектацією товару, з умовами експлуатації та з іншими характеристиками товару ознайомлений /а. с. 18, 19/.

ОСОБА_3 сплатила повну вартості товару в загальному розмірі 63 390 грн, що підтверджується копіями квитанцій АТ «Універсал Банк» від 16.04.2024, 27.05.2024 /а. с. 20-23/.

28.05.2024 на адресу позивача були поставлені модулі дивану «Аліот». Сторонами складено акт приймання-передачі товару за яким покупець жодних зауважень та претензій щодо якості товару не має. Товар за формою, дизайном, кольором та габаритним розмірам відповідає вимога покупця /а. с. 25/.

28.05.2024 ОСОБА_3 за допомогою за стосунку «Viber» повідомила менеджера магазину «DecArt» ОСОБА_6 про виявлені нею недоліки дивану « ОСОБА_5 » й про намір повернути такий /а. с. 94-97, 99-100 зворот/.

29.05.2024 позивач направилана адресу відповідача заяву, в якій просила повернути їй сплачені кошти за диван « ІНФОРМАЦІЯ_1 » неналежної якості. В заяві зазначено про великі зазори між модулями в розкладному вигляді, пошкоджену внутрішню металеву конструкцію /а. с. 24/.

Згідно з відповіді на заяву від 31.05.2024 відповідач запропонувала позивачу зменшити проміжок між елементами 20 та 90 меблевого виробу із заміною пошкодженого металевого елементу товару; надати 2 % знижки на товар; меблевий виріб розмістити в магазині для його реалізації третім особам з подальшим утриманням 30 % від вартості проданого товару та з оплатою з боку позивача доставки товару до точки його продажу /а. с. 81/.

Відповідно до технічного висновку ТОВ «АРС» щодо неможливості усунення зазорів у моделі дивана «Аліот» від 31.05.2024 «механізми, які використовуються в моделі дивана «Аліот» передбачають наявність технологічних зазорів при трансформації дивану. Це їх конструктивна особливість, які дозволяють забезпечити плавне і надійне функціонування меблевого виробу. Зазори, що виникають між модулями після розкладання дивана є неминучими з технічної точки зору. Усунути ці зазори без змінення конструкції або заміни механізму неможливо. Диван відповідає всім стандартам якості та ергономіки» /а. с. 83 зворот/.

Позивач до позовної заяви надала знімки дивану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » із сайту «DecArt», фотографії у складеному й розкладеному виді в приміщенні, з яких видно величину зазорів між модулями дивану, корозію на металевій конструкції /а. с. 27-33, 91, 98-105/.

Застосоване судом законодавство та висновки суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання зпорушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Між сторонами виникли правовідносини, що унормовані Законом України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

В силу положень ст. 1 Законом України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем.

Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Згідно з частин 1, 2 ст. 4 Законом України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів.

Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров`я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами (частини 1, 2, 3 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак.

Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Також згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Так судом установлено, що 12.04.2024 між сторонами укладено договір купівлі-продажу дивану «Аліот» вартість якого становить 63 390 грн.

Позивач сплатила в повному обсязі вартість товару і останній був доставлений їй 28.05.2024.

Однак наступного дня після доставки товару, позивачем були виявлені недоліки, невідповідність поставленого товару, зокрема, великі зазори між модулями в розкладному вигляді, пошкоджену внутрішню металеву конструкцію. Крім того зовнішній вигляд дивану не відповідає фотографіям такого, що містяться на веб-сайті «DecArt».

ОСОБА_7 зверталася до відповідача з вимогами, в тому числі і письмовою 29.05.2024 щодо повернення грошових коштів з підстав неналежної якості товару й невідповідністю замовлення.

Проте судом не встановлено, що відповідачем належним чином усунуто істотні недоліки товару, проведений ремонт дивану чи/або здійснено заміну такого.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем фото, однак не спростовані відповідачем належними й допустимими доказами.

Цивільний процес здійснюється на засадах змагальності сторін (п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

З погляду на те, що позивач у справі виступає споживачем замовленої послуги щодо продажу їй товару належної якості, то відповідно тягар доказування щодо продажу саме такого товару покладений на відповідача.

Згідно з поданих учасниками справи доказів, які належним чином оцінені судом, встановлено факт порушення саме продавцем умов договору купівлі-продажу товару неналежної якості, що суттєво вплинуло на можливість його експлуатації. І такі недоліки виникли до передання товару покупцю.

В обґрунтування відзиву відповідач не надав суду жодного доказу щодо продажу між сторонами обумовленого товару (дивану) укомплектованим і таким, що відповідає якісним, технічним характеристикам й комплектності стандартам (технічним умовам) його виробника, тоді як позивач у письмовій заяві зазначила виявлені недоліки товару.

Суд зазначає, що тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а остання не довела належну якість товару, відсутності в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняли б її від відповідальності.

Заразом відповідач не надала достатніх доказів того, що ознайомила позивача про конструктивні особливості дивану, які обумовлені використанням механізмів його трансформації, а саме наявність зазорів між модулями такого.

Тож суд вважає доведеним факт наявності у проданого відповідачем позивачу дивану істотного недоліку, а саме наявність технологічних зазорів при трансформації дивану, що унеможливлює чи недопускає використання вказаного товару відповідно до його цільового призначення.

Також суд зазначає, що за змістом ч. 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню лише у тому випадку, коли продавець доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позову щодо того, що під час доставки дивана моделі «Аліот» позивач мала можливість в повній мірі оглянути диван, перевірити всі його функції в присутності працівника продавця, в тому числі і наявність зазорів, корозій, а у випадку виявлення потенційних недоліків мала право не приймати диван, просити його заміни або скласти акт фіксування ймовірного недоліку на підставі якого оформити звернення (вимогу) до продавця щодо якості такого дивана.

Тому позовні вимоги щодо розірвання укладеного між сторонами договору купівлі-продажу й стягнення з відповідача на користь позивача сплачених коштів в розмірі 63 390 грн підлягають до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.05.1995 роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Ураховуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про спричинення позивачеві відповідачем моральної шкоди, внаслідок одержання товару неналежної якості. Зокрема, позивачка змушена була витрачати час на написання заяв, претензій, змушена була звертатись до суду з позовом для поновлення її порушених прав, що вимагало, в свою чергу, додаткових зусиль та часу, що беззаперечно змінило звичний спосіб її життя.

Суд вважає, що на користь позивача до відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню грошова сума в розмірі 5000, 00 грн. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає розумним й співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні ОСОБА_8 .

Визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 15000, 00 грн суд вважає завищеним й таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Останньою не подано суду належних і допустимих доказів на підтвердження запропонованого нею розміру моральної шкоди у зазначеній сумі, тобто значно більшого, у порівнянні з тим, який було визначено судом.

Судом також ураховується правова позиція Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

З огляду на фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, а також досліджені докази суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи

При поданні позову позивач судовий збір не сплачувала, оскільки звільнена від його сплати на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд вважає за необхідне стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 2267, 89 грн (1211, 20 грн за вимогу про розірвання договору та 1056, 69 грн за вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди).

Керуючись ст.ст. 10, 12-13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України

ухвалив:

задовольнити частково позов ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача.

Розірвати договір купівлі-продажу від 12.04.2024, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на загальну суму 63 390 /шістдесят три тисячі триста дев`яносто/ гривень.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму оплати за товар в розмірі 63 390 /шістдесят три тисячі триста дев`яносто/ гривень.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5 000 /п`ять тисяч/ гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 2 267 /дві тисячі двісті шістдесят сім/ гривень 89 /вісімдесят дев`ять/ копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного рішення суду 06.03.2025.

Відомості щодо учасників справи:

позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; дані паспорта: № НОМЕР_2 , виданий органом 8029 05.10.2020;

відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_4 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; дані паспорта: відсутні.

Суддя О. Б. Гриновець