єдиний унікальний номер справи 546/1296/24
номер провадження 2/546/145/25
06 березня 2025 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -
У грудні 2024 року до суду звернулася ОСОБА_1 з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що 30 червня 2021 року між сторонами було укладено шлюбу. Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний момент сторони проживають окремо. Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Жодної матеріальної допомоги на утриманні дітей ОСОБА_2 не надає, хоча є працездатним та може працювати. Також, позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, крім соціальної допомоги інших джерел доходу не має.
Посилаючись на вищезазначені обставини ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та до досягнення ними повноліття. Також, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.
Ухвалою судді від 08 січня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначене судове засідання на 07 лютого 2025 року та зобов`язано Міністерство соціальної політики відомості про місце проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи. Також на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщене оголошення про виклик ОСОБА_2 у судове засідання на 07 лютого 2025 року.
23 січня 2025 року до суду надійшла відповідь Мінсоцполітики від 23.01.2025 №1667/0/290-25, в якій зазначено, що з 19 жовтня 2020 року ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа (а. с. 32).
У зв`язку з неявкою учасників судового процесу розгляд справи було відкладено на 06 березня 2025 року. Судова повістка про виклик у судове засідання була направлена за адресою місця проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи. Також, на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщене оголошення про виклик ОСОБА_2 у судове засідання на 06 березня 2025 року.
У судове засідання 06 березня 2025 року учасники процесу не з`явилися.
До позовної заяви позивачка додала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 15).
Відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду повернулися повістка без вручення з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 41).
Відповідно до положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Тому, з огляду на положення ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлений належним чином.
Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом установлено, що 30 червня 2021 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 11, 12).
Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 10 грудня 2024 року Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, позивачка ОСОБА_1 разом зі спільними дітьми сторін проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).
ОСОБА_1 за період з червня 2024 року по листопад 2024 року включно отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини, яка всього склала 5160,00 грн, що підтверджується довідкою № 1404 від 11 грудня 2024 року (а.с. 14).
Судом також установлено, що сторони проживають окремо, а спільні діти сторін перебувають на повному матеріальному утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Судом установлено, що спільні діти сторін - ОСОБА_3 та ОСОБА_3 проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні, відповідач є людиною молодого віку та працездатним, що дає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному позивачкою розмірі. На спростування даних обставин відповідачем докази не подавалися, а матеріали справи таких доказів не містять. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Згідноч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.
З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (частина 6 статті 84 СК України).
Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Вказаними положеннями сімейного законодавства України передбачене право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Позивачка, крім соціальної допомоги, доходів не має. Виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що відповідач може надавати своїй дружині матеріальну допомогу, так як він має молодий працездатний вік, інших осіб, окрім малолітніх дітей сторін, на утриманні не має. Доказів на спростування зазначених обставин відповідач не надав.
Тому, суд доходить висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку також підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Позивачкою при зверненні до суду було заявлено дві майнові вимоги (про стягнення аліментів на утримання позивачки та про стягнення аліментів на утримання дітей).
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 3028,00 грн.
Таким чином судовий збір за подання позовної заяви ОСОБА_1 становить 2422,40 (1211,20 грн + 1211,20 грн).
Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.
Тобто, позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору у даній справі.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову, враховуючи кількість позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі в розмірі 2422,40 грн на користь держави.
На підставі викладеного, та керуючись ст. 141, 180, 182, 183, 191 СК України, ст. 12, 13, 141, 141, 247, 259, 263-265, 280, 281, 354, 430 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 19 грудня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 19 грудня 2024 року та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, учасники мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник позивачки ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя Ю.В. Зіненко