Справа №523/9117/23
Провадження №2/504/551/25
Комінтернівський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

секретаря- Ориник М.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СІ РЕСТ» , про стягнення боргу за договором оренди, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

Позиція позивача:

Заявник звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив суд розірвати договір оренди від 28.09.2021 року № 07 між ОСОБА_1 та ПП «СІ РЕст», стягнути з ПП «Сі Рест» на користь ОСОБА_1 орендну плату з розрахунку на дату фактичного винесення рішення у справі, стягнути з ПП «Сі Рест» на користь ОСОБА_1 визначену висновком експерта вартість нанесених збитків майну, стягнути судові витрати в сумі 22500 грн.

В остаточні редакції позову заявник просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди.

В мотивування свого позову заявник вказує, що 28.09.2021 року між Регіональним відділенням ФДМ України по Одеській та Миколаївській областях (далі- Орендодавець1) та ПП «Сі-Рест» в особі пані ОСОБА_2 (далі- Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить державі, а саме оренду комплексу нерухомого майна, загальною площею 1043,4 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Договір укладено строком на 5 років з дати набрання чинності договором.

Орендна плата становила 70000 грн. на місяць.

Відповідно до пункту 12.1 Договору строк оренд за цим договором починається від дати підписання акту приймання- передачі і закінчується датою припинення договору.

02.02.2023 року між ОСОБА_1 та Регіональним відділенням ФДМ України по Одеській та Миколаївській областях укладено договір купівлі- продажу об`єкта малої приватизації окремого майна об`єкта соціально- культурного призначення Табір праці та відпочинку разом із будівлею їдальні з господарчими будівлями і спорудами загальною площею 1043,4 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

03.02.2023 року між Регіональним відділенням ФДМ України по Одеській та Миколаївській областях та ОСОБА_1 укладено акт про заміну сторони у договорі оренди від 28.09.2021 року.

ОСОБА_1 стверджує, що відповідач (Орендар) не сплачує кошти за користування належним йому нерухомим майном, тому просить суд стягнути з відповідача утворену заборгованість.

Позиція відповідача:

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Зокрема, послався на те, що фактично жодного дня не користувався вказаним вище нерухомим майном, оскільки після підписання з первинним Орендодавцем договору про оренду вказаного нерухомого майна надіслав акт- претензію, в якому зазначив про фактичне зруйнування об`єкту оренди, відсутність електропостачання, фактичного розграбування об`єкту, відсутність елементарних речей таких як вікна, тощо.

Листом від 23.11.2021 року № 11-06-05300 начальник Регіонального відділення ФДМ України по Одеській та Миколаївській областях Олександр Славський повідомив ПП «СІ РЕСТ» що на підставі акта- претензії підприємства РФДМ прийнято рішення щодо звільнення Орендаря від сплати орендної плати за користування державним нерухомим майном за договором оренди від 28.09.2021 року № 07 до 31.03.2022 року.

Відповідач стверджує, що фактично жодного дня не користувався об`єктом оренди, оскільки це виявилось економічно не вигідно.

Рух справи в суді першої інстанції:

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.07.2023 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.08.2023 року відмовлено у забезпеченні позову.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.0.2024 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду Одеської області від 26.04.2024 року витребувано до суду апеляційної інстанції матеріали цивільної справи № 523/9117/23.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.10.2024 року ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.04.2024 року залишено без змін.

Матеріали цивільної справи повернуті до Комінтернівського районного суду Одеської області 15.11.2024 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.11.2024 року матеріали прийняті судом до провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.02.2025 року прийнято заяву ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СІ РЕСТ» , в частинах позову про розірвання договору оренди від 28.09.2021 року № 07 між ОСОБА_1 та ПП «СІ РЕст», стягнення з ПП «Сі Рест» на користь ОСОБА_1 визначену висновком експерта вартість нанесених збитків майну, стягнення судових витрат в сумі 22500 грн.

Роз`яснено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

В судовому засідання позивач в режимі відеоконференції доводи позову повністю підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача сповіщений електронною поштою про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився, поважність причин своєї неявки в судове засідання суду не повідомив.

Суд вважав доцільним розглянути справу за наявними у ній доказами та за даної явки.

Встановлені судом фактичні обставини:

Судом встановлено, що 28.09.2021 року між Регіональним відділенням ФДМ України по Одеській та Миколаївській областях (далі- Орендодавець1) та ПП «Сі-Рест» в особі пані ОСОБА_2 (далі- Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить державі, а саме оренду комплексу нерухомого майна, загальною площею 1043,4 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Договір укладено строком на 5 років з дати набрання чинності договором.

Орендна плата становила 70000 грн. на місяць.

Відповідно до пункту 12.1 Договору строк оренд за цим договором починається від дати підписання акту приймання- передачі і закінчується датою припинення договору.

02.02.2023 року між ОСОБА_1 та Регіональним відділенням ФДМ України по Одеській та Миколаївській областях укладено договір купівлі- продажу об`єкта малої приватизації окремого майна об`єкта соціально- культурного призначення Табір праці та відпочинку разом із будівлею їдальні з господарчими будівлями і спорудами загальною площею 1043,4 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

03.02.2023 року між Регіональним відділенням ФДМ України по Одеській та Миколаївській областях та ОСОБА_1 укладено акт про заміну сторони у договорі оренди від 28.09.2021 року.

Судом достеменно встановлено, що Листом від 23.11.2021 року № 11-06-05300 начальник Регіонального відділення ФДМ України по Одеській та Миколаївській областях Олександр Славський повідомив ПП «СІ РЕСТ» що на підставі акта- претензії підприємства РФДМ прийнято рішення щодо звільнення Орендаря від сплати орендної плати за користування державним нерухомим майном за договором оренди від 28.09.2021 року № 07 до 31.03.2022 року.

В судовому засіданні пан ОСОБА_1 пояснив суду, що йому невідомо чи користується відповідач належним йому майном. Він вважає, що сам факт наявності договору оренди, за умовами якого відповідач має платити йому 70000 грн. на місяць є достатнім для стягнення утвореної заборгованості. Пан ОСОБА_1 вказав суду, що не приймав рішення про звільнення відповідача від сплати за договором оренди.

Релевантні джерела права та позиція суду першої інстанції:

Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користуванні за плату на певний строк.

Частиною першої статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з найманця справляється плата, розмір якої встановлено договором найму.

Відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого воно не могло бути використано через умови, яким він не відповідає.

Таким чином, зазначене право вимагається в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використання переданого у найменування майно (бути допущеним до приміщення, розміщуватися в ньому нормою у всіх речах тощо) через умови, за які орендар не відповідає.

Крім того, статті, зазначені в нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттями форс-мажорних положень, згідно з висновками з останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й останню чинною статтею 762 ЦК України. включати істотні непереборні сили та випадки, втім не обмежуючись ними.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, не посилається на обставини, які вказують на неможливість використання за призначенням об`єкту оренди, надав докази про звільнення орендаря ФДМ від орендної плати, і тому вважав, що існують підстави звільнення від виконання зобов`язання.

Суд нагадує, що в частині шостої статті 762 ЦК України вичерпно переліку матеріалів, які неможливі використання орендарем майна, підстави виникнення таких продуктів, засобів їх підтвердження підтверджено про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендаря майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року по справі № 1519/2-5034/11 (провадження

№ 61-175сво21) зазначено, що «для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що «відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством».

Суд у цій справі встановив, що у справі відсутні будь- які докази фактичного використання відповідачем об`єктом нерухомого майна за призначенням.

Навпаки, встановлено, і не заперечується сторонами, що об`єкт оренди є фактично непридатним для використання за призначенням фактично з моменту укладення договору оренди.

Тому, суд вважає, що відсутні будь- які правові підстави покладення відповідальності на відповідача за невиконання зобов`язання за договором оренди.

Протилежне, за встановлених фактичних обставин справи було би явно не справедливим.

Тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Решта доводів позову зводиться до власного розуміння позивачем вимог діючого законодавства та контрадікторного оцінювання доказів.

Суд надав відповідь на основні доводи позову.

Судовий збір.

Позивач відповідно до закону звільнений від сплати судового збору, що підтверджено наявними у справі доказами (т.1 а.с 40), тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СІ РЕСТ» , про стягнення боргу за договором оренди, - відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя В. К. Барвенко