РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЄУН: 336/12461/24

Провадження №: 2/336/951/2025

м. Запоріжжя 05 березня 2025 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Бублій Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сєдова Михайла Володимировича, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Сєдова Михайла Володимировича звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з цивільним позовом, за яким просить суд стягнути з Відповідача 7035,50 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, 1211,20 грн. судового збору та 15000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Позивачем у справі отримано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка винесена приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною в рамках виконавчого провадження ВП №63618081.

Крім того, 09.04.2024 року у відповідності до відповіді на адвокатський запит від 05.04.2024 року №05-04-2, представником позивача отримано відповідь від приватного виконавця Клітченко О.А., до якого прикладено копію договору на відкриття поточного рахунку від 04.10.2012 року, копію виконавчого напису від 18.09.2020 року та копію постанови про відкриття виконавчого провадження №63618081.

У відповідності до інформації, яка наявна в постанові, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» 17 680,00 грн. боргу за споживчим кредитом.

Позивач про існування ВП не знав, жодних документів, повідомлень, від третіх осіб або відповідача не отримувала.

Після отримання зазначених документів Позивач через свого представника звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовними вимогами про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 14, оф. 301, ), заборгованості у сумі 17 680,00 грн., таким, що не підлягає виконанню повністю.

Заочним рішенням Шевченківського раи?онного суду м. Запоріжжя у справі №336/3642/24 від 16.09.2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121741297) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» про визнання виконавчого напису від 08 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за номером 32118, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за договором кредитування № 003-07526-041012 від 04 жовтня 2012 року у розмірі 17680 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Зазначене рішення суду набрало законноі? сили 17.10.2024 року та станом на дату складання цієі? заяви є таким, що не скасоване.

21 жовтня 2024 року через свого представника, позивач звернулась до третьої особи із заявою про закінчення виконавчого провадження №63618081 боржником в якому є ОСОБА_1 та з вимогою надати розрахунок стягнутої в рамках зазначеного ВП суми.

У відповідності до постанови третьої особи від 21.10.2024 року ВП №63618081 є закінченим на підставі заяви Боржника від 21.10.2024 року.

Своєю відповіддю від 23.10.2024 року №21888, третя особа повідомила представника позивача про те, що в межах ВП №63618081 боржником в якому є ОСОБА_1 , з неї стягнуто 7035,50 грн. в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 8 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинений виконавчий напис № 32118 про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», яке у відповідності до договору про відступлення прав вимоги № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», що в свою чергу набуло право право вимоги за кредитними договорами публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 144/К від 26.01.2018 року, зокрема, за кредитним договором № 003-07526-041012 від 04.10.2012 року у сумі 17680 грн. 00 коп..

Заочним рішенням Шевченківського раи?онного суду м. Запоріжжя у справі №336/3642/24 від 16.09.2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121741297) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» про визнання виконавчого напису від 08 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за номером 32118, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за договором кредитування № 003-07526-041012 від 04 жовтня 2012 року у розмірі 17680 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Зазначене рішення суду набрало законноі? сили 17.10.2024 року та станом на дату складання цієі? заяви є таким, що не скасоване.

21 жовтня 2024 року через свого представника, позивач звернулась до третьої особи із заявою про закінчення виконавчого провадження №63618081 боржником в якому є ОСОБА_1 та з вимогою надати розрахунок стягнутої в рамках зазначеного ВП суми.

У відповідності до постанови третьої особи від 21.10.2024 року ВП №63618081 є закінченим на підставі заяви Боржника від 21.10.2024 року.

Своєю відповіддю від 23.10.2024 року №21888, третя особа повідомила представника позивача про те, що в межах ВП №63618081 боржником в якому є ОСОБА_1 , з неї стягнуто 7035,50 грн. в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту ст.1212ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі.

Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права, а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Відповідно до ст.1212ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого напису за реєстровим №32118, який вчинено 06.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем у межах виконавчого провадження №63618081, стягнуто з боржника грошові кошти у загальній сумі 7035,50 грн. та перераховано їх перераховано на рахунок стягувача Відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/3642/24 від 16.09.2024р., яке набрало законної сили, вищевказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

З вказаного вбачається, що правові підстави набуття ТОВ «ФК «Аланд» грошових коштів у розмірі 7035.50 грн., що стягнуті з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а відтак, такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Так, позивач просить стягнути витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн..

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Як випливає з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до наданому суду договору про надання правової допомоги від 05.04.2024 року адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту допомогу по захисту його прав та законних інтересів, зокрема, у судах загальної юрисдикції, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати адвоката.

З акту прийому-передачі виконаних робіт слідує, що вартість послуг, наданих адвокатом, до яких входить консультації, складання та надсилання адвокатських запитів, складання позовної заяви та роздрукування усіх необхідних документів для обргунтування заявлених вимог, загального супроводу розгляду справи в першій інстанції, ознайомлення з матеріалами справи, отримання рішення у справі, становить 15 000 грн..

Означену суму позивач повинен сплатити протягом десяти робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).

Недотримання вимог частини четвертої цієї статті може зумовити зменшення судом розміру витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Вирішуючи питання про розмір витрат на правничу допомогу, який належить покласти на відповідача, суд у відповідності до ст. 137 ЦПК України бере до уваги, що не весь оплачений позивачем обсяг робіт, що зазначений в акті приймання-передачі, виконаний адвокатом, участь у судових засідання, під час розгляду справи було надіслано одне письмове звернення про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

У відповідності до висновку в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз наведених умовиводів свідчить про те, що при вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними із складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений на надання таких послуг час відповідають критерію реальності таких витрат.

У зв`язку з викладеним з урахуванням складності справи; суті позовних вимог, які складають достатньо вагому питому вагу серед спорів, що розглядаються судами, а це дає підстави для констатації їх типовості; критерію реальності адвокатських послуг, частина з яких, як зазначено судом, не була надана; наявності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат, суд доходить висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. буде домірним зазначеним в частині 4 ст. 137 ЦПК України чинникам та відповідатиме критеріям розумності та виваженості.

Вирішуючи питання про покладення на відповідача видатків зі сплати судового збору, суд враховує, що відповідно до ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 51, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 14, оф. 301, код ЄДРПОУ 42642578) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 7035,50 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, 1211,20 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Роз`яснити, що через неявку у судове засідання всіх учасників справи судове рішення підписано судом без його проголошення.

Роз`яснити, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, що зазначена у вступній частині судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін