Справа № 708/658/24
Номер провадження № 2-др/708/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 р.

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Івахненко О.Г.

при секретарі - Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чигирина Черкаської області заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шульги Павла Миколайовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про встановлення факту мобінгу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Чигиринського районного суду Черкаської області через систему "Електронний суд" звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шульга П.М. із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19600 грн.

Заява обгрунтована тим, що 26 лютого 2025 року Чигиринським районним судом розглянуто заяву за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про встановлення факту мобінгу та відшкодування моральної шкоди, у задоволенні якої судом відмовлено.

Під час судового засідання представник ОСОБА_1 - адвокат Шульга П.М. зазначав, що звертатиметься до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Тому предствник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 19600 грн.

29.04.2024 року між позивачем та Адвокатським Бюро «Шульги Павла Миколайовича» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги (Договір).

Відповідно до п. 4.3 Договору та Додаткової угоди до Договору розмір гонорару адвоката визначається 15000,00 грн., окремо клієнт сплачує адвокатові кошти у розмірі 1 600,00 грн за участь адвоката у кожному судовому засіданні. Якщо засідання проходить більше одної години в день, вартість кожної наступної години оплачується в сумі 1000,00 грн.

Згідно договору адвокат надає послуги клієнтові у справі про встановлення факту мобінгу, стягнення моральної шкоди з АТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 . ОСОБА_1 сплатив адвокатові гонорар 15000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № @2PL169523 від 16.07.2024 року та платіжною інструкцією № @2PL449321 від 08.11.2024 року.

Також у Єременка М.І. є зобов`язання сплатити адвокатові кошти за судове засідання, що відбувалося і в якому брав участь адвокат, а саме 26.02.2025 року (час судового засідання з 10:00 до 17:00 з перервою з 12:00 до 14:00).

03.03.2025 року між сторонами укладено акт приймання-передачі робіт з детальним описом робіт: консультація клієнта щодо порушеного права, збір доказів, підготовка позовної заяви до суду, підготовка інших процесуальних документів, що знаходяться у матеріалах судової справи - 15000,00 грн., участь адвоката у одному судовому засіданні у справі: 26.02.2025, більше чотирьох годин - 4600,00 грн., а всього - 19600 грн.

Представницею відповідача Мужевською Є.Л. подано до суду заперечння на заяву про ухвалення додаткового рішення, мотивоване тим, що витрати на правничу допомогу, які є за своєю природою витратами, пов`язаними із розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову ОСОБА_1 відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, з відповідача.

Окрім того, зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відтак вважає, що дії представника позивача, які полягають у поданні заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача, з огляду на те, що представник позивача був достеменно обізнаний з результатом розгляду справи та резолютивною частиною рішення суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , є зловживанням процесуальними правами. Тому, у викладених запереченнях на ухвалення додаткового рішення, просить застосувати до представника позивача - адвоката Шульги П.М. заходи процесуального примусу за зловживання процесуальними правами.

У судове засідання сторони не викликалися.

Дослідивши наявні у справі докази, суд доходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування заявнику понесених при розгляді заяви про заміну сторони справи витрат на правову допомогу, суд враховує таке правове регулювання.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 даної статті зазначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частина 2 статті 141 ЦПК України передбачає, що судові витрати, пов`язані, зокрема, з наданням правової допомоги, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 3 статті 141 ЦПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховувати: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, питання розподілу судових витрат в межах цивільного судочинства врегульовано вищенаведеними приписами ЦПК України.

Виходячи з цього, суд, вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення, керується вимогами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

26 лютого 2025 року Чигиринським районним судом розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про встановлення факту мобінгу та відшкодування моральної шкоди та ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Відтак, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачеві ОСОБА_1 за рахунок відповідача понесених витрат на правничу допомогу у зв`язку з ухваленням рішення про відмову в позові, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Що стосується клопотання представниці відповідача про застосування до представника позивача - адвоката Шульги П.М. заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, то права і обов`язки учасників процесу передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 43 ЦПК України.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами та не допускати зловживання ними передбачений й положеннями ст. 44 ЦПК України.

Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Аналізуючи вище викладене, суд зауважує, що у вирішенні питання про визнання тих чи інших дій учасників процесу зловживанням процесуальними правами позиція учасника справи є важливою, але не вирішальною, оскільки законодавець відносить відповідні повноваження до виключної компетенції суду.

З урахуваням того, що питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось, і звернення з такою заявою є правом представника позивача, передбаченим ст. 141 ЦПК України, то підстави для застосування заходів процесуального примусу щодо останнього у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 43, 141, 143, 270,432, 352,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шульги Павла Миколайовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про встановлення факту мобінгу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко