Провадження №2/523/413/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в поряду загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому посилаючись на п.2 ч.1 ст.164 СК України просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, який є батьком означених вище дітей не приймає участі у їх вихованні з 2014 року. Їх вихованням та матеріальним забезпеченням повністю займається вона. На думку позивача, батько дітей ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно них, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 08.10.2024р. провадження у справі відкрито та призначений розгляд справи в загальному позовну провадженню. Зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок на розв`язання спору.

25.11.2024р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 06.12.2024р. підготовче судове засідання було закрито та призначений розгляд справи за участю сторін.

Позивач позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

За відсутності зареєстрованого місця проживання, відповідача сповіщено про час та місце розгляду справи через повідомлення, розміщене на офіційному порталі Судової влади України. ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, без поважних на те причин.

Від представника органу опіки та піклування до суду надійшла заява про підтримання висновку стосовно розв`язання спору по даній справі, з проханням провести розгляд справи за їх відсутності.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву, справу розглянуто в заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові доказі по справі, дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Так, матеріалами справи встановлено, що батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про їх народження.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2024р., у справі № 523/8772/24 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів).

Неповнолітні діти зареєстровані з 2009року та проживають разом з матір`ю, ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_4 навчається в закладі на 1 курсі за професією «Кухар, кондитер» з 01.09.2024р. Згідно характеристики з вказаного учбового закладу вихованням дитини займається його мати, ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 є студентом 2 курсу ВСП «Фаховий коледж ОНУ імені І.І. Мечникова» за професією «Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок» з 01.09.2023р.

На виконання приписів статті 171 СК України, опитані діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначили, що свого батька вони не пам`ятають. Батько на протязі всього часу їх життя не приділяв жодної уваги, не спілкувався з ними, не цікавився їх успіхами. Їхнім вихованням постійно займалась та продовжує займатися мати ОСОБА_1 . Вважають, що позбавлення батьківських прав буде відповідати їх інтересам.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.11.2024р. № 01-05-8/1285вх, орган опіки вважає доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

За приписами частини другої статті 47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків , вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Зібрані по справі докази вказують на те, що ОСОБА_2 приблизно з 2014 залишив своїх дітей на виховання їх матері, ОСОБА_1 . З того часу він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не проявляв та не проявляє щонайменшої батьківської турботи, ані усно, ані письмово з дітьми не спілкувався, їх здоров`ям не цікавився та не цікавиться на теперішній час. Своїми діями нехтує обов`язками батька.

При таких обставинах пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, відповідача слід позбавити батьківських прав з підстав визначених пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, що буде відповідати інтересам дітей, які взагалі його не пам`ятають.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169).

Отже, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання синів відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх на протязі тривалого часу, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (Пункт 1 статті 3)).

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 968,96грн.

Відповідно до статті 137 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати, понесені нею на правничу допомогу в розмірі 15000,00грн.

Керуючись ст. ст. ст.12,13,76,141,259, 263-265,268,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити у повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00грн.

Відповідно до частини шостої статті 164 СК України, копію рішення суду в частині позбавлення батьківських прав, після набрання законної сили, надіслати до Пересипського відділу ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Відомості про учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, , м. Одеса, проспект Князя Володимира Великого, 106.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (ів), поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення суду.

Повне рішення суду складено 07 березня 2025р.

Суддя