справа № 361/7283/23 головуючий у суді І інстанції Василишин В.О.
провадження № 22-ц/824/5874/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 398490694 у розмірі - 71 002,96 грн., заборгованість за договором позики№ у розмірі - 33 701,25 грн., та заборгованість за кредитним договором № /739771 у розмірі - 8 449,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 квітня 2021 року між ТОВ

«Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 398490694. Відповідно до Реєстру боржників № 173 від 15 лютого 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 398490694 від 11 квітня 2021 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні

ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від

20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі - 71 002,96 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ». З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 20 жовтня

2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

26 січня 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № , який підписаний шляхом Акцепту оферти та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22, відповідності до умов якого, ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22 від 24 листопада 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33 701,25 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ». З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24 листопада

2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

09 жовтня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /739771. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до підпунктів 1.1. пункту 1 кредитного договору, ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» надає ОСОБА_1 фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за його користування в повному обсязі у визначені строки та на умовах передбачених договором. 12 серпня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 12082022 відповідно до умов якого, ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» зобов`язувалося відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 12 серпня 2022 року до договору факторингу

№ 12082022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8 449,50 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ». З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 12 серпня

2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як новий кредитор на підтвердження переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №№ 398490694 від 11 квітня 2021 року надав договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Проте, позивачем не надано Реєстру боржників № 173 від 15 лютого 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, як і доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги. 3 наданої копії кредитного договору № 398490694 вбачається, що він укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 11 квітня 2021 року, натомість договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28 листопада 2018 року, тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , а відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу 28 листопада 2018 року. Продовження сторонами строку дії договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року внаслідок укладення додаткових угод № 26 від 20 жовтня 2022 року, № 27 від 21 грудня 2021 року та укладення у подальшому реєстру боржників № 173 від 15 лютого 2022 року, який не долучений до матеріалів справи, до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 28 листопада 2018 року у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 11 квітня 2021 року, тобто більше ніж через 2 роки після укладення договору факторингу, що взаємо виключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору за яким переходить право вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі - 71 002,96 грн., з яких сума заборгованості по основному боргу у розмірі - 16 583,75 грн., сума заборгованості за відсотками у розмірі - 54 419,21 грн. Однак копія вказаного витягу не містить підписів відповідальних осіб ні клієнта, ні фактора. Безпосередньо Реєстр прав вимоги до договору факторингу з якого вбачалося б право вимоги за кредитним договором позивачем суду надано не було, як і доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги. Крім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач уклав з ТОВ «Інфінанс» кредитний договір № від 20 грудня 2021 року, та з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» кредитний № /739771 від 09 жовтня 2021 року. Відповідач у відповідності до кредитного договору № від 20 грудня 2021 року та Додатку № 1 до кредитного договору, зобов`язаний був сплатити проценти за користування кредит з 20 грудня 2021 року по 19 січня 2022 року (строк дії договору 30 днів) в розмірі 1,75% від суми кредиту 5 500,00 грн. за кожен день, а всього 2 607,00 грн. Відповідач у відповідності до кредитного договору № /739771 від 09 жовтня 2021 року та Додатком № 1 до кредитного договору, зобов`язаний був сплатити проценти за користування кредит з 09 жовтня 2021 року по 07 листопада 2021 року (строк дії договору 30 днів) в розмірі 2,13% від суми кредиту 3 000,00 грн. за кожен день, а всього 1 917,00 грн. Тобто, право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося у ТОВ «Інфінанс» зі спливом строку дії договору 19 січня 2022 року, а у ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» 07 листопада 2021 року, тому починаючи із зазначених дат, Товариства не мали права нараховувати проценти за користування кредитом. У свою чергу Товариства нарахували проценти за кредитними договорами в значи більшому розмірі та відступило право вимоги процентів у таких розмірах позивачу. З урахуванням наведеного, вважаємо, що розрахунок позивача про стягнення ОСОБА_1 процентів нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (прострочення грошового зобов`язання), після спливу строку кредитування, суперечить вимогам вищевказаного закону та стала судовій практиці в Україні.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 11 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 398490694.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 398490694 від 11 квітня 2021 року сума кредиту - 12 000,00 грн., строк кредитування - 19 днів, процентна ставка - 573,05 процентів річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 839,50% річних.

02 травня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 398490694 від 11 квітня 2021 року, за умовами якого сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму - 4 000,00 грн. з 02 травня 2021 року.

03 травня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 398490694 від 11 квітня 2021 року, за умовами якого сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму - 1 000, 00 грн. з 03 травня 2021 року.

09 травня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 398490694 від 09 травня 2021 року, за умовами якого сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму - 5 000,00 грн. з 09 травня 2021 року.

Відповідно до платіжного доручення від 11 квітня 2021 року на користь ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі - 12 000,00 грн., призначення платежу переказ коштів згідно договору № 398490694 від 11 квітня 2021 року.

Згідно з платіжним дорученням від 02 травня 2021 року на користь ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі - 4 000,00 грн., призначення платежу переказ коштів згідно договору № 398490694 від 11 квітня 2021 року.

Згідно з платіжним дорученням від 03 травня 2021 року на користь ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі - 1 000,00 грн., призначення платежу переказ коштів згідно договору № 398490694 від 11 квітня 2021 року.

Відповідно до платіжного доручення від 09 травня 2021 року на користь ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі - 5 000,00 грн., призначення платежу переказ коштів згідно договору № 398490694 від 11 квітня 2021 року.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір № 398490694 від 11 квітня 2021 року укладений в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, вказаний позичальником ОСОБА_1

20 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інфінанс» укладено договір позики № /5, який підписано шляхом підписання акцепту оферти на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № /5 від 20 грудня 2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети № 3952989 від 20 грудня 2021 року та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Інфінанс», клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір /5 від 20 грудня 2021: одноразовий ідентифікатор: 5j6l9z, час відправки ідентифікатора позичальника: 20.12.2021, номер телефону, на яку було відправлено ідентифікатор: НОМЕР_2.

Згідно з Паспортом споживчого кредиту відповідачу надано кредит у сумі - 5 500,00 грн. для задоволення власних потреб, строк кредитування 30 календарних днів, процента ставка 638,75 % річних, загальні витрати за кредитом становлять 2 607 грн. 00 коп., орієнтовна загальна вартість для споживача за весь строк кредитування - 8 107 грн. 00 коп., реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 11121,55 %.

Факт надання кредитних коштів у розмірі - 5 500,00 грн. підтверджується квитанцією про сплату № 126374041 від 20 грудня 2021 року.

Згідно з додатком № 1 до договору про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту чиста сума кредиту - 8 107,00 грн., проценти за користування кредитом за 30 днів складає - 2 607,00 грн.

24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22, відповідності до умов якого, ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників.

З матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /739771.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання кредиту товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 3 000,00 грн.

Згідно з пунктом 1.2 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 07 листопада 2021 року.

Пункт 1.3 кредитного передбачає, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 777,45 % річних від суми позики з розрахунку 2,13 % на день. Тип процентної ставки фіксована.

Факт надання кредитних коштів у розмірі - 3 000,00 грн. підтверджується довідкою про сплату № 108/08 від 10 серпня 2023 року.

Згідно з додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту, чиста сума кредиту - 4 917,00 грн., проценти за користування кредитом за 30 днів складає - 1 917,00 грн.

За умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за його користування в повному обсязі у визначені строки та на умовах передбачених договором.

12 серпня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 12082022 відповідно до умов якого, ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» зобов`язувалося відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд не може погодиться з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Вважаючи, доведеним перехід права вимоги до позивача, суд першої інстанції не звернув уваги, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переуступки прав вимоги від первісного кредитора до позивача.

В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором № 398490694 від 11 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало суду: копію договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги; витяг з Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 71 002,96 грн., з яких: 16 583,75 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 54 419,21 грн. - сума заборгованості по відсоткам (т. 1, а.с. 16-18).

Разом з тим, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало суду належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Таліон плюс» належало право вимоги за договором № 398490694 від 11 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

До позовної заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» була додана копія додаткової угоди № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», згідно з яким вказаний договір факторингу викладений у новій редакції. Водночас, даний договір факторингу є рамковим, у тексті договору не визначено які саме права вимоги передаються/відступаються на користь ТОВ «Таліон Плюс».

Пунктами 2.1., 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що відповідні права вимоги, які відступаються ТОВ «Таліон Плюс», визначаються Реєстрами прав вимоги. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги (т. 1, а.с. 162-168).

Відтак, сам по собі текст договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року не підтверджує перехід прав вимоги за договором № 398490694 від 11 квітня 2021 рокуміж ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс».

До матеріалів позовної заяви не додано відповідних Реєстрів прав вимоги, з яких можна було б встановити, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 398490694та розмір такого права вимоги.

При цьому, в якості доказів позивач надав лише бланки додатків до Договору №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (Форма Реєстру прави вимоги Реєстр прав вимоги № __ від ___________ року; Форма повідомлення боржника за кредитним договором; Форма Акту повернення права вимоги «___»________ року) (т. 1, а.с.169-172).

Дані докази не містять інформації про кредитний договір, за яким передається право вимоги, не містить даних про особу-боржника, суми заборгованості та інших необхідних відомостей для такого виду договорів. Тому дані документи не можна вважати належними та допустимими доказами по справі на підтвердження факту передачі права вимоги новому кредитору за Кредитним договором.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги відносно ОСОБА_1 за Кредитним договором № 398490694 від 11 квітня 2021 року від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», і, як наслідок, не доведено, що ТОВ «Таліон Плюс» мав право передавати таке право вимоги до позивача.

В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором № від 20 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інфінанс» позивач - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало суду: копію договору факторингу № 24/11-22 від 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у відповідності до умов якого, ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги; витяг з Реєстру боржників від 24 листопада 2022 року до Договору факторингу № 24/11-22 від 24 листопада 2022 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33 701,25 грн., з яких: 5 500,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 28 201,25 грн. - сума заборгованості по відсоткам (т. 1, а.с. 30-34).

Разом з тим, витяг з даного Реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22 від 24 листопада 2022 року (т. 1, а.с.34) не підписано представником первісного кредитора та не завірено його печаткою.

Фактично наданий суду витяг не є витягом з реєстру боржників, оскільки являє собою аркуш паперу, на якому позивачем надрукована певна інформація, яка на його думку відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатком до договору факторингу. Іншими словами зазначений документ є лише твердженням позивача, які підлягають доведенню на загальних підставах.

З аналогічних підстав не може бути прийнятий в якості доказу переходу прав вимоги за договором факторингу наданий суду витяг з реєстру боржників за кредитним договором № /739771 від 09 жовтня 2021 року, права грошової вимоги за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»отримало на підставі договору відступлення прав вимоги № 12082022 від 12 серпня 2022 року, укладеного з ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна група» (т. 1, а.с. 46).

Так, зазначений витяг сформовано та підписано лише ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Підпису ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна група» зазначений витяг не містить. Також він не є копією оригінального реєстру прав вимоги, який мав бути підписаний обома сторонами правочину.

При цьому, позивач не звернув уваги, а суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що подані в такий спосіб витяги, не є ідентичним поданню стороною письмового доказу в розумінні ст. 95 ЦПК України, та не є копією, як оригіналу документу (реєстру) так і витягу з нього.

У відповідності до вимог ч. 2-5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оскільки оригінальний реєстр боржників, є документом, що підписується всіма учасниками правочину, витяг з нього, як його частина, що стосується конкретного боржника, також має бути підписана як «Фактором» так і «Клієнтом».

Відсутність підпису «Фактора» на витягу з реєстру боржників не дає суду підстав вважати доведеним факт передачі права вимоги таким фактором «Клієнту», тільки тому, що останній стверджує про таку передачу.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів передачі права вимоги від первісних кредиторів до позивача за договорами позики: № 398490694 від 11 квітня 2021 року, № від 20 грудня 2021 року та № /739771 від 09 жовтня 2021 року, що свідчить про відсутність у позивача права вимоги та є самостійною та достатньою підставою до відмови в задоволенні позову, незалежно від обґрунтованості вимог позивача по суті спору.

Враховуючи зазначене, підстав до задоволення позову у суду першої інстанції не було, з огляду не доведеність позивачем права вимоги за вказаними договорами. При цьому, ухвалюючи оскаржуване, рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав до задоволення позову.

До відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надано нові докази, а саме реєстр боржників до договору факторингу «24/11-22 від 24 листопада 2022 року, реєстр боржників до договору фкторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року та реєстр прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з викладеного, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, позивачем не надано доказів неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання доказів та про приєднання нових доказів, за наведених обставин, згідно вимог ст. 367 ЦПК України апеляційний суд не вбачає підстав для прийняття нових доказів та надання їм оцінки.

У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 в особі свого представника, в апеляційній скарзі просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову, тобто частково визнала вимоги позивача.

За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на викладення, апеляційний суд приходить до висновку, що визнання позову є правом відповідача, яке не суперечить закону та застосовується відповідачем на власний розсуд. Таке визнання не порушує прав свобод чи інтересів інших осіб, що має наслідком задоволення апеляційної скарги та задоволення позову в частині, що визнається відповідачем.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом частин першої, п. 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При подачі відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 просила стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 просила стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження понесення витрат у суді першої інстанції представник позивача надав договір про надання професійної правничої допомоги № б/н/23 від 11 вересня 2023 року, додаток № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н/23 від 11 вересня 2023 року та акт виконаних робіт (наданих послуг) від 25 вересня 2023 року.

На підтвердження понесення витрат у суді апеляційної інстанції представник позивача надав договір про надання професійної правничої допомоги № б/н/24 від 05 грудня 2024 року, додаток № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н/24 від 05 грудня 2024 року та акт виконаних робіт (наданих послуг) від 24 грудня 2024 року.

Позивачем не надано доказів невідповідності заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених відповідачем витрат на адвокатські послуги, необхідності та підстав їх зменшення.

Доводи позивача, що в матеріалах справи відсутні докази фактичної оплати наданих послуг з правничої допомоги, колегія суддів відхиляє, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18.

Оскільки відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами розмір витрат понесених на правову допомогу у суді першої та апеляційної інстанції, зазначена сума підлягає стягненню з позивача пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, а саме у розмірі 13 275,00 грн. (88,5*15000).

При подачі позовної заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 308,66 грн. (11,5*2684)

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 3 220,80 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на її користь з позивача у розмірі 3 220,80 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе стягнути з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 різницю між сумою судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та сумою, яку позивач має компенсувати відповідачу. Така різниця становить 2 911,34 грн. (3 220,80-308,66).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ідентифікаційний код 35625014 заборгованість за кредитним договором № від 20 грудня 2021 року в розмірі 8 107,00 грн., з яких: 5 500,00 грн. сума заборгованості за кредитним договором; 2 607,00 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № /739771 від 09 жовтня 2021 року у розмірі 4 917,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 917,00 грн. сума заборгованості за відсотками, а всього 13 024,00 (тринадцять тисяч двадцять чотири) гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ідентифікаційний код 35625014 на корить ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 2 911 (дві тисячі дев`ятсот одинадцять) гривень 34 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 13 275 (тринадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.