Справа №333/793/25
Провадження №2/333/1870/25
рішення

Іменем України

06 березня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Бабак З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 28.01.2025 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитини повноліття.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.09.1987 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Від даного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому шлюб було розірвано рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2015 року у справі 333/2873/15. З моменту розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав до моменту звернення до суду з даним позовом. Позивач зазначає, що відповідач нову сім`ю не створив, інших малолітніх або неповнолітніх осіб на утриманні не має, є працездатним та може надавати матеріальну допомогу. Наразі дитина проживає із позивачем, та знаходиться на її утриманні.

19.02.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач частково визнає позов, погоджуючись на виплату аліментів у розмірі 1/6 своїх доходів, але заперечує щодо способу стягнення, періоду нарахування та розміру аліментів. Також зазначає, що не ухилявся від сплати аліментів, надаючи позивачу фінансову допомогу на загальну суму 54 467,27 грн. з січня 2023 по грудень 2024 року, що підтверджується квитанціями доданими до відзиву. Посилається на те, що він має стабільний дохід у вигляді пенсії по інвалідності у розмірі 2 980 грн., та не має інших доходів. Вказує на те,що вимога позивача про стягнення аліментів з дня розірвання шлюбу (2015 рік) є безпідставною, оскільки відповідно до законодавства аліменти присуджуються з дня подання позову. Відповідач регулярно надавав фінансову допомогу, тому не можна говорити про його ухилення від сплати аліментів. Таким чином, відповідач визнає позов частково, погоджуючись на виплату аліментів у розмірі 1/6 своїх доходів, та заперечує інші вимоги позивача.

06.03.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про уточнення позовних вимог які стосується порядку, розміру та періоду їх стягнення з відповідача, а саме: «Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2025 року і до досягнення дитиною повноліття». Просить суд провести розгляд справи за її відсутності на фіксуванні судового процесу не наполягала.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач та його представник повідомлені судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явилися. Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача просив суд розглянути справу без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, доходить наступних висновків.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції 27.08.2011 року, сторони 27.08.2011 року зареєстрували шлюб.

Судом встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про народження виданого серії НОМЕР_3 виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 15.08.2012 року.

Згідно з Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2015 року шлюб, зареєстрований 27 серпня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1074, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірваний.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 позивач ОСОБА_4 уклала шлюб з громадянином ОСОБА_5 , який було зареєстровано Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 05.09.2023 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила своє прізвище на ОСОБА_6 .

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання Департаменту реєстраційних послуг ЗМР неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою проживання позивачки АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, та не спростовується відповідачем, що дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

З документів доданих до відзиву відповідачем, мається копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я відповідача ОСОБА_7 , який має ІІІ групу інвалідності за загальним захворювання довічно.

Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір і строки виплати аліментів, між позивачем і відповідачем не укладався.

Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі №6-35893св12).

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В судовому засіданні, суд встановив, що позивачка разом з неповнолітньою дитиною та відповідач по справі проживають за різними адресами. Також встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про народження виданого 15.08.2012 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №150, де батьком зазначений ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_4 . З огляду на це позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В якості доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачки, досліджених в судовому засіданні суд визнає: факт проживання позивача та неповнолітньої дитини яка перебуває на її утриманні за адресою: АДРЕСА_3 , окремо від відповідача який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , надані позивачем копії чеків, згідно яких простежується здійснення витрат на оплату послуг за навчання з англійської мови. Крім цього, позивачка є тимчасово не працюючою від 04.03.2025 року у зв`язку з вагітністю та пологами, що підтверджується медичним висновком №6AC8-AH8B-9TK2-8BXA, та не має змоги працювати та отримувати заробітну платню відповідно до законодавства України, та потребує фінансової допомоги з боку відповідача, який в свою чергу є інвалідом 3 групи, інших осіб на утриманні не має,

В якості доказів на спростування обґрунтованості позовних вимог, досліджених в судовому засіданні та на яких наголошує відповідач, суд, вважає за необхідне зазначити таке. Суд приймає до уваги копії чеків з 01.03.2023 по листопад 2024 за якими відповідач здійснював перекази власних коштів на картку позивача на загальну суму: 54 467 грн. 27 коп., що підтверджується квитанціями з АТ КБ Приватбанк - 29.01.2023 2211 грн. 06 коп.; 08.02.2023- 5025 грн.; 01.03.2023 3015 грн.; 30.05.2023 1005 грн. 03 коп.; 05.06.2023 3216 грн. 08 коп.; 06.07.2023 2000 грн.; 03.08.2023 2000 грн.; 01.09.2023 3000 грн.; 02.10.2023 2500 грн.; 07.11.2023 3000 грн.; 03.12.2023 2000 грн.; 18.01.2024 2000 грн.; 14.02.2024 2000 грн.; 10.03.2024 2500 грн.; 18.04.2024 2500 грн.; 07.05.2024 2500 грн.; 15.06.2024 2000 грн.; 05.08.2024 3000 грн.; 07.09.2024 2500 грн.; 05.11.2024 2500 грн.; 03.10.2024 2500 грн.; 03.12.2024 2500 грн., проте дані перекази не містять зазначення платежу. Суд допускає, що відповідач таким чином міг надавати матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем дитини. Проте, період який є офіційно підтвердженим починається з березня 2023 року. Доказів про надання допомоги позивачу на утримання спільної дитини відповідачем не надано. Суд приймає до уваги отримання відповідачем ІІІ групи інвалідності за загальним захворюванням. Проте, це не може свідчити про єдиний матеріальний дохід відповідача, оскільки ІІІ група інвалідності є робочою. Інших доказів відповідачем до суду не надано.

Отже, при визначенні частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню як аліменти, суд, враховуючи, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ робочої групи, позов визнає частково, а також те, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, виходячи з принципу розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач визнав позов частково, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Керуючись ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 - аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2025 року і до досягнення дитиною повноліття

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 06.03.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська