Справа № 128/5116/24
Провадження № 22-ц/801/639/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 рокуСправа № 128/5116/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Копаничук С.Г.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., представника ОСОБА_1 - адвоката Грабік О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грабік Олени Анатоліївни на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області про відмову у відкритті провадження від 21 січня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 , звернулась з заявою за участі заінтересованої особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21 січня 2025 року у відкритті провадження відмовлено з тих підстав, що заявлені ОСОБА_1 вимоги вказують на наявність спору про право.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Грабік О.А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначив, що ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 21 січня 2025 року є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 вимоги вказують на наявність спору про право.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи з наступного.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення ОСОБА_1 просила встановити факт перебування її на утриманні загиблого ОСОБА_2 .

В порядку окремого провадження розглядаються спори про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Скаржник зауважує, що не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги з метою чого і подано відповідну заяву про встановлення факту, оскільки інші особи, які можуть бути суб`єктом отримання такої соціальної допомоги відсутні.

Так, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2002 року по справі №2-857/2002 позбавлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно до рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області №55 від 24.01.2003 року призначено піклувальником бабусю - ОСОБА_5 , 1935 р.н., над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , будучи рідною тіткою для ОСОБА_2 , почали спільно проживати з ним та своїм батьком ОСОБА_6 (дідусем ОСОБА_2 ) до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , у їх спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 взяв на себе всю відповідальність за їх утримання, так як вона по досягненню пенсійного віку потребувала допомоги та підтримки.

Зважаючи на вказане ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення:

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Згідно з ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

В обґрунтування вимоги про встановлення юридичного факту ОСОБА_1 вказує, що їй необхідно встановити факт її перебування на утриманні загиблого ОСОБА_2 , для отримання нею соціальних пільг, гарантій та компенсацій, наданих ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку зі смертю її племінника, що не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Заявник звернулася в суд виключно з метою увійти в коло осіб, що можуть претендувати на соціальні гарантії, які передбачені чинним законодавством членам сім`ї загиблого військовослужбовця, в тому числі на одноразову грошову допомогу, при цьому не ставлячи питання про розмір виплати такої допомоги. Сама по собі необхідність встановлення такого факту не свідчить про наявність спору, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

В оскаржуваній ухвалі не зазначено, з ким у заявника виник спір про право, в чому він полягає та чим підтверджується його наявність. Ні з заяви, ні з доданих до неї доказів апеляційний суд такого не вбачає.

При розгляді заяви ОСОБА_1 суд повинен з`ясувати наявність заінтересованих осіб, які мають правові підстави для отримання одноразової грошової допомоги, що призначається та виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії військового стану, з`ясувати коло спадкоємців ОСОБА_2 та вирішити питання про залучення їх до участі у справі.

Таким чином, висновок місцевого суду про наявність спору про право (судом не зазначено, який саме спір, про яке право і між ким) є передчасним, ґрунтується на припущеннях, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грабік Олени Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області про відмову у відкритті провадження від 21 січня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

С.Г. Копаничук