Справа № 352/30/25
Провадження № 2/352/287/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі судді Гриньків Д.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

26.12.2024 року, згідно штампу на поштовому конверті, представник позивача звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між відповідачем та ТзОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» 27.07.2024 року був укладений договір позики № 79199932, відповідно до умов якого, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 10 000 грн на строк 25 днів, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника зі сплатою відсотків із фіксованою процентною ставкою 0,98% в день, яка діє протягом строку договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити відсотки. Окрім цього кредитним договором передбачені відсотки за понадстрокове користування позикою у розмірі 2,7% в день. Так позивач виконав умови договору кредиту, надав відповідачу грошові кошти в обумовленій сумі на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , який міститься в реквізитах сторін договору, в свою чергу позичальник ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала. Таким чином у зв`язку із цим у відповідача за кредитним договором №79199932 від 27.07.2024 року виникла заборгованість у загальному розмірі 17310 грн, яка складається з: 10 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2 450 грн - заборгованість за відсотками, 4 860 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками на прострочену заборгованість, яку і просить стягнути позивач, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Представник позивача в у позовній заяві зазначив, що не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення, просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідачу ОСОБА_1 була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками. Правом на подання відзиву не скористалася.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 06.01.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 27.07.2024 між ОСОБА_1 та ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладений договір позики №79199932, зокрема підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 54587. За даним договором відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 10 000 грн, на строк 25 днів, з виплатою відсотків з процентною ставкою в розмірі 0,98 % на добу на строк договору, визначеного в п.п. 2.2 п.2 Договору (25 днів), тип процентної ставки фіксована, та процентною ставкою за понаднормове користування позикою 2,70% за день. Дата повернення кредиту - 20.08.2024 року. (а.с. 6-8).

Згідно п. 1 договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, із використанням електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

В додатку 1 до договору позики № 79199932 наведена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а саме: день видачі кредиту - 27.07.2024 року, дата платежу - 20.08.2024 року, кількість днів у розрахунковому періоді - 25, сума кредиту за договором - 10 000 грн, проценти за користування кредитом - 2450 грн, реальна річна процентна ставка - 2701,35, загальна вартість кредиту - 12450 грн (а.с.9).

До матеріалів справи позивач додав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, а саме тип кредиту - позика на умовах повернення в кінці строку позики, сума кредиту - 10 000 грн, строк кредитування - 25 днів, меті отримання кредиту - для задоволення власних потреб, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом на строк визначений в договорі, інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача - процентна ставка фіксована в день - 0,98%, 357, 70 % - річних, загальні витрати за кредитом - 2450 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту - 12450 грн, реальна річна процентна ставка - 2701,25%, порядок повернення кредиту - один платіж в розмірі - 12450 грн в кінці строку дії кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит - пеня 2,7 % в день, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 2,7 % в день, інші важливі правові аспекти. Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 87467 на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.10-11).

Розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості за період з 27.07.2024 року по 04.11.2024 року за договором позики № 79199932 від 27.07.2024 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , у відповідності до якого проценти за надання кредиту в розмірі 0,98%, що становить 98 грн в день, нараховувались у період з 27.07.2024 по 20.08.2024 року, відсотки за понадстрокове користування кредитом нараховувались з 21.08.2024 року по 07.09.2024 року. Станом на 04.11.2024 року загальна заборгованість за договором № 79199932 становить 17310 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2450 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 4860 грн -заборгованість за відсотками за понадстрокове користування кредитом (а.с.25-29).

Згідно довідки про укладення договору, підтверджено те, що клієнт ОСОБА_1 була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов Закону України "Про електронну комерцію", із зазначенням ідентифікаційних даних відповідача та підписання договору№.07.2024 року одноразовим ідентифікатором 54587, який було відправлено позивачем на електронну адресу відповідача (а.с.22).

АТ "Таскомбанк" надало ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» підтвердження того, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №74 від 03.08.2020 року банком було здійснено перекази коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме: 27.07.2024 року картка одержувача НОМЕР_1 , сума зарахування 10 000 грн, відправник - ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.23).

V.Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 2статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В п. 1ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 1ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Так, з врахуванням встановлених судом обставин та взявши до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), суд дійшов висновку, що за договором позики №79199932 від 27.07.2024 року відсотки підлягають нарахуванню в межах строку кредитування, зазначеного у договорі, а саме 25 днів у розмірі фіксованої процентної ставки за кредитом - 0,98 %.

Таким чином, виходячи з умов договору: сума кредиту 10 000 грн, процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування - 0,98% за день, строк кредитування 25 днів, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором складає 2450 грн (10 000 х 0,0098 х 25 = 2450грн).

При цьому, суд не приймає до уваги ні процентну ставку за понадстрокове користування позикою (її частиною) на рівні 2,70% на день , ні орієнтовну річну процентна ставка 2701,35%, оскільки договором встановлена фіксована процентна ставка, умови договору його сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3 статті 1056-1 ЦК України щодо незмінності фіксованої процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку.

Вимог про стягнення відсотків на підставі ст.625 ЦК України позивачем не заявлено.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, позов слід задовольнити частково, а саме стягнути із відповідача на користь позивача 12 450 грн заборгованості, що складається з тіла кредиту - 10 000 грн, відсотків - 2 450 грн.

VІІ. Судові витрати.

Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 2 177,85 гривень судового збору на користь позивача.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов такого висновку.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 7 100 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору за №03-08/2023 від 03.08.2023 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача.

На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази:

договір про надання правової допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023 року між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та АО «Правовий діалог» (а.с.32-35);

додаткова угода №2 від 31.10.2024 року до договору про надання правової допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023 року між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та АО «Правовий діалог», згідно якої сторони дійшли згоди доповнити додаток №2 договору який був укладений сторонами 03-08/2023, додатковим переліком фізичних осіб, щодо якої Об`єднанням надаються послуги за договором, в редакції додатку №2, який додається до цієї додаткової угоди (а.с.36);

акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 31.10.2024 року, згідно якого АО «Правовий діалог» прийняв від ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язання надати наступну правничу допомогу щодо таких справ, зокрема: ОСОБА_1 (а.с.37-40);

акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 25.11.2024 року, згідно договору про надання правової допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023 року, про те, що послуги з правничої допомоги надані Об`єднанням якісно і в повному обсязі. Боржником зазначено ОСОБА_1 . Вартість наданих послуг за вивчення та аналіз документів, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, представництво в суді першої інстанції, які ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» сплачує АО «Правовий діалог» 7100 грн (а.с.41);

платіжна інструкція від 28.11.2024 року №9ba76d, де платник ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», отримувач АО «Правовий діалог», сума платежу 7100 грн, призначення платежу: оплата за юридичні послуги договору №03-08/2023 від 03.08.2023 року про надання правової допомоги (а.с.42).

Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судовихвитрат:1) розмір витратна правничу допомогу адвоката ,в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України).

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».

Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 7100 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату.

Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн.

Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за кредитним договором №79199932 від 27.07.2024 року в розмірі 12 450 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят) грн, з яких: 10 000 (десять тисяч) грн - заборгованість за основним боргом, 2 450 (дві тисячі чотириста п`ятдесят) грн - заборгованість за відсотками.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 177 (дві тисячі сто сімдесят сім) грн 85 коп. та 2 000 (дві тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів», площа Арсенальна, 1-Б, м. Київ, 01010, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Рішення складене у повному обсязі 06.03.2025 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.