Справа № 185/1968/24
Провадження № 2/185/1422/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М. М.,

за участю cекретаря судового засідання Маковської Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої пошкодженням здоров`я внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, 07.01.2024 року приблизно о 09:59 годині, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух зі швидкістю приблизно 10 кілометрів на годину в світлий час доби, по вул. Івана Богуна в м. Павлоград, Дніпропетровської області, допустив зіткнення лівим заднім крилом керованого ним автомобілю з передньою частиною велосипеда під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась в попутному з ним напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда, ОСОБА_1 , отримала тілесні ушкодження. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та вироком Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року вирок Павлоградського міськрайонного суду від 08.07.2024 року в частині призначеного покарання та цивільного позову скасовано. В частині визнання винним залишено без змін. В результаті отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень, позивач : з 07.01.2024 року по 23.01.2024 року в травматологічному відділенні, з 24.01.2024 року по 14.02.2024 року в реабілітаційному відділенні КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» ПМР». На лікування було витрачено позивачем кошти у сумі 25598,65 грн., які були сплачені разом з 1279,93 грн моральної шкоди страховою компанією. Відповідачем також було сплачено 25000,00 грн моральної шкоди. У зв`язку з травмуванням позивач відчувала фізичний біль та страждання. Крім того, перебування на лікуванні змусило позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що спричинило негативні переживання. Тому позивач просить стягнути з відповідача 173720,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач у судове засідання не з`явилася, згідно наданої заяви просить суд про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав частково у розмірі 25000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

07.01.2024 року приблизно о 09:59 годині, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух зі швидкістю приблизно 10 кілометрів на годину в світлий час доби, по вул. Івана Богуна в м. Павлоград, Дніпропетровської області, допустив зіткнення лівим заднім крилом керованого ним автомобілю з передньою частиною велосипеда під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась в попутному з ним напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда, ОСОБА_1 , отримала тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п. 10.1 та п. 10.2 Правил дорожнього руху, в яких вказано: п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 10.2 Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає. Порушення п. 10.1 та п. 10.2 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження. Призначене покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. ст. 53, 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 27200 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду (витрати на лікування) в розмірі 25598,65 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1279,93 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 148420,07 грн., враховуючи, що ОСОБА_2 до постановлення вироку відшкодував потерпілій 25000 грн. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року вирок Павлоградського міськрайонного суду від 08.07.2024 року в частині призначеного покарання та цивільного позову скасовано. В частині призначеного покарання ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 2250 неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 38 250 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочено виплату призначеного штрафу рівними частками строком на 12 місяців: 11 місяців - по 3200 гривень та протягом 12-го місяця - у розмірі 3050 грн. В частині цивільного позову призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду першої інстанції - залишено без змін.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з отриманими в результаті ДТП травмами позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні: з 07.01.2024 року по 23.01.2024 року в травматологічному відділенні, з 24.01.2024 року по 14.02.2024 року в реабілітаційному відділенні КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» ПМР». 12.01.2024 року їй була проведена операція: відкрита репозиція уламкового черезпідвертлюгового перелому правої стегнової кістки, інтрамедулярний МОС стрижнем РFNA(UMP, титан), з серкляжним швом. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста лікаря травматолога Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради від 19.09.2024 року, позивачка знаходиться на лікуванні у лікаря травматолога з 06.03.2024 року по теперішній час з діагнозом: закритий черезвертлюговий перелом правої стегнової кістки, післятравматичний коксартроз ІІІ ступеню. Рекомендовано: обмеження навантажень, прийом хондропротекторів, санаторно-курортне лікування, ендопротезування в плановому порядку.

Позивачка зазначила, що проживає в приватному будинку, має город, проте у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП тепер не може виконувати роботу по веденню домашнього господарства, більш того, сама потребує постійної допомоги, оскільки обмежена у рухах і пересуванні. У неї часто виникає спонтанний дуже сильний головний біль та запаморочення. Вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. З моменту заподіяння тілесних ушкоджень, позивачка постійно відчуває фізичні страждання та біль. На фоні цього має психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що виражаються у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні. Все це призводить до значних тяжких змін життєвих зв`язків та змушує прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Згідно з ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які… зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Таким, чином з огляду на те, що неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано моральну шкоду, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім`ї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує доведеність вини відповідача у скоєнні ДТП, яким позивачеві було завдано також і моральної шкоди, а також характер правопорушення, яке є проступком, скоєним з необережності, глибину душевних страждань позивача, пов`язаних з тим, що вона безперечно отримала у зв`язку з ДТП душевну травму, наслідки якої мали вплив на її психічний стан, що позивач тривалий час була і буде позбавлена можливості вести звиклий спосіб життя, відчувала фізичний біль та страждання.

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд також враховує конкретні обставини по справі, характер і тривалість фізичних і моральних страждань, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, враховуючи сплату частини коштів, з урахуванням вимог розумності і справедливості вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 130000,00 грн.

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою (один відсоток розміру задоволених позовних вимог, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 130000,00 (сто тридцять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на корить держави у розмірі 1300,00 (одна тисяча триста) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя М. М. Перекопський