РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя Овдієнко В. В.,

секретарі судового засідання - Кришталь А. А., Лацько А. В.,

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

представник заінтересованої особи - Рибак Г. О.,

розглянувши у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, заінтересована особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

в с т а н о в и в:

24.11.2025 ОСОБА_1 подав до Зміївського районного суду Харківської області заяву, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території в с. Козача Лопань Харківського району Харківської області.

На обґрунтування заяви заявник зазначив, що він 11.02.1984 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка ОСОБА_4 , яка 09.08.2008 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_6 ".

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його дружина ОСОБА_7 .

На час початку російської збройної агресії проти України його дочка ОСОБА_2 разом з чоловіком ОСОБА_5 проживали в АДРЕСА_1 . Вказаний населений пункт був окупований російськими військами, а його дочка не встигла залишити населений пункт ОСОБА_8 , який постійно перебував під ракетними обстрілами. Під час активних бойових дій 17.03.2022 його дочка ОСОБА_2 попала під касетний обстріл, отримала осколкові поранення, не сумісні з життям, внаслідок чого загинула на місці. ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Козача Лопань було поховано його дочку ОСОБА_2 .

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України.

Встановлення цього факту йому необхідне для державної реєстрації смерті його дочки ОСОБА_2 .

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.11.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, призначений судовий розгляд справи у порядку окремого провадження на 16:00 годину 24.11.2025, а також визнано потрібним, щоб заявник ОСОБА_1 дав особисті пояснення під час судового розгляду.

24.11.2025, 27.11.2025 за клопотаннями заявника судовий розгляд відкладено, востаннє на 04.12.2025.

04.12.2025 розпочато розгляд заяви по суті, допитано свідка ОСОБА_9 , після чого за клопотанням заявника ОСОБА_1 відкладено судовий розгляд на 10.12.2025, оскільки було необхідно забезпечити допит свідка ОСОБА_10 .

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.12.2025 доручено Дергачівському районному суду Харківської області проведення відеоконференції за участю свідка ОСОБА_10 .

10.12.2025 допитано свідка ОСОБА_10 в режимі відеоконференції з Дергачівським районним судом Харківської області.

Заявник ОСОБА_1 під час судового розгляду наполягав на задоволенні заяви.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_11 у листі від 26.11.2025 просила розглянути справу за відсутності представника відділу реєстрації актів цивільного стану.

Вислухавши заявника, допитавши свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Особливості визначення шкоди, завданої у результаті виведення банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Особливості визначення шкоди, завданої внаслідок продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків, на підставі протиправних (незаконних) рішень (індивідуальних актів) Міністерства фінансів України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, встановлюються Законом України "Про особливості продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків".

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача.

У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України "Про аграрні ноти".

У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до абз. другого ч. 1, ч. ч. 2, 4, 5 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

Окремі об`єкти нафтогазовидобування в межах континентального шельфу України є окупованими Російською Федерацією з 19 лютого 2014 року. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України

Дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку; 4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

На адміністративній межі між тимчасово окупованою територією та іншою територією України Кабінетом Міністрів України може запроваджуватися тимчасовий прикордонний контроль.

Лінія зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно із ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

У листі-роз`ясненні Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 985/0/208-21 від 22.04.2021 вказується, що положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, в тому числі і факту смерті, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації певного факту.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій № 1374 від 11.09.2025), с-ще Козача Лопань Дергачівської міської територіальної громади знаходилося в тимчасовій окупації з 24.02.2022 по 11.09.2022.

З копій паспорта громадянина України НОМЕР_1 , свідоцтва про народження НОМЕР_2 , свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 , вбачається, що заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 (а. с. 3-6, 36, 38).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 вбачається, що 11.02.1984 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , яка змінила прізвище на " ОСОБА_12 " (а. с. 39).

З копії паспорта громадянина України НОМЕР_5 вбачається, що дочка заявника ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області (а. с. 8 зворот, 9, 40).

З копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_6 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області померла ОСОБА_7 (а. с. 37).

З відповіді № 2038216 від 24.11.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 15).

З відповіді № 2056946 від 27.11.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 28).

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що 29.10.2025 зареєстровано кримінальне провадження № 0001095 за заявою ОСОБА_1 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - частина 2 статті 438 Кримінального кодексу України, за фактом загибелі ОСОБА_2 в с-щі Козача Лопань Харківського району Харківської області (а. с. 8, 35).

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_9 показала, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_5 . Вона зареєстрована в АДРЕСА_3 . За цією ж адресою проживав ОСОБА_5 разом з дружиною ОСОБА_2 , а також дочкою та матір`ю. Станом на початок російської військової агресії проти України ОСОБА_5 був на заробітках за кордоном. ІНФОРМАЦІЯ_7 в с-щі ОСОБА_8 дружина її двоюрідного брата ОСОБА_2 з дитиною пішла на центральну площу, де роздавали гуманітарну допомогу. В той час вони попали під ракетний обстріл та ОСОБА_2 загинула, а дитина була поранена і вивезена російськими військовими на територію Російської Федерації. Наступного дня вони поховали ОСОБА_2 на цвинтарі у с-щі ОСОБА_8 .

З довідки від 13 жовтня 2022 року № 6311- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що свідок ОСОБА_9 зареєстрована в АДРЕСА_1 , та фактично проживає АДРЕСА_4 (а. с. 43).

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_10 показала, що працює старостою Козачолопанського старостинського округу. З ОСОБА_2 вона була знайома, оскільки та працювала в школі. ІНФОРМАЦІЯ_7 с-ще ОСОБА_8 було піддано ракетному обстрілу, внаслідок якого загинули шестеро осіб, серед яких була і ОСОБА_2 . Вона особисто займалася з`ясуванням осіб загиблих за відомостями паспортів, що були в їх одягу. У ОСОБА_2 в кишені знайшли копію свідоцтва про народження дитини. У день загибелі тіло ОСОБА_2 перенесли до гаражу біля старостату. А наступного дня прийшла свекруха загиблої ОСОБА_13 у пошуках невістки. Вона їй повідомила, що ОСОБА_2 загинула. Також, їй відомо, що дитина ОСОБА_2 була тоді поранена і її російські військові відвезли в Бєлгород, а куди потім вона не знає. 18.03.202 ОСОБА_2 поховали на цвинтарі селища Козача Лопань.

Враховуючи, що с-ще Козача Лопань Харківського району Харківської області, де загинула та була похована дочка заявника, перебувало у тимчасовій окупації, заявник стверджував пронеможливість зареєструвати факт смерті в установленому порядку та одержати свідоцтво про смерть.

У заявника ОСОБА_1 виникла необхідність встановити факт смерті дочки ОСОБА_2 для одержання свідоцтва про її смерть.

Факт смерті ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_7 в с-щі Козача Лопань Харківського району Харківської області, Україна, підтверджується дослідженими доказами в їх сукупності, тому заява про встановлення факту смерті особи є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 89, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 315, 317, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території в селищі Козача Лопань Харківського району Харківської області.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Заявник - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер картки платника податків: НОМЕР_7 .

Заінтересована особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), місцезнаходження: вул. Адміністративна, буд. 10, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404, .

Повний текст рішення складений 10.12.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко