УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 755/11286/20

провадження № 61-14623ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Романовим Олександром Олексійовичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року про виправлення описки в ухвалі,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 про поділ майна задоволено частково.

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право часткової власності на:

- 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,1 кв. м;

- 1/2 частину нежитлового приміщення салон краси (перукарня), група приміщень № 5-407, (корпус 5) будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 48,2 кв. м;

- 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,15 га (кадастровий номер :04:005:0147), цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована за адресою АДРЕСА_3 , яка була розділена на дві земельні ділянки із кадастровим номером :04:005:0188, площею 0,0845 га, та земельну ділянку із кадастровим номером :04:005:0187, площею 0,0655 га.

Визнано за ОСОБА_1 право часткової власності на:

- 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 42,1 кв. м;

- 1/2 частину нежитлового приміщення салон краси (перукарня), група приміщень № 5-407, (корпус 5) будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 48,2 кв. м;

- 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,15 га (кадастровий номер :04:005:0147), цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована за адресою АДРЕСА_3 , яка була розділена на дві земельні ділянки із кадастровими номерами: :04:005:0188, площею 0,0845 га, та земельну ділянку із кадастровим номером :04:005:0187, площею 0,0655 га, вільної від забудови;

- автомобіль «Nissan X-Trail», 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини автомобіля у розмірі 98 000,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на квартиру та земельну ділянку відмовлено.

У березні 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Грязнова Л. М. звернулася до Київського апеляційного суду із заявою про виправлення описки в постанові Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року.

18 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення від представника ОСОБА_1 - адвоката Романова О. О., в яких він просив відмовити у задоволенні заяви та зазначив, що дані адреси у постанові визначені відповідно до позовних вимог, а інформацію з реєстру не слід брати до уваги, оскільки такі данні є вторинними. Крім того вказаний витяг був зроблений після ухвалення постанови.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки задоволено.

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Романовим О. О., задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року скасовано, питання про виправлення описки передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року заяву ОСОБА_2 задоволено та виправлено описку в описовій, мотивувальній і в резолютивній частинах постанови Київського апеляційного суду від 8 жовтня 2024 року, а саме замість невірно зазначеного «квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 42.1 м.2» та «нежитлове приміщення салон краси (перукарня) група приміщень № 5-407, (корпус 5) будинку АДРЕСА_2 загальною площею 48.2 м.2» вважати правильним та читати «квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 42.1 м.2» та «Салон краси (перукарня) (група приміщень № 5-407) об`єкт житлової нерухомості по АДРЕСА_2 , загальною площею 48,2 м.2».

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у резолютивній частині рішення наявна описка в адресі спірного майна. Описки аналогічного змісту у зазначені вказаної адреси наявні також у мотивувальній частині рішення.

Заперечення представника ОСОБА_1 - адвоката Романова О. О. суд відхилив, оскільки вірність адреси підтверджується витягами з державних реєстрів, які сторони подавали протягом розгляду справи у суді першої інстанції, та договорами позики та купівлі-продажу квартири, та відповідає адресам, які зазначені у позовних заявах. Будь-яких підстав вважати, що такі виправлення будуть впливати на зміст ухваленого судового рішення відсутні. Описки у зазначених адресах є механічною помилкою, між тим такі помилки впливають на можливість реалізації судового рішення.

21 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 у точній відповідності до їх формулювання позивачем в позовній заяві. В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 визначення вказаних об`єктів поділу в тексті та в резолютивній частині судового рішення не оскаржував. Саме вказана конструкція позовних вимог ОСОБА_2 продубльована в тексті постанови Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року, що відповідає позовним вимогам ОСОБА_2 . Суд апеляційної інстанції в тексті свого рішення сформулював вказані об`єкти поділу відповідно до їх визначення в процесуальних документах ОСОБА_2 і, відповідно, внесення змін в судове рішення, про які просить представник позивача, призведе до неузгодженості та суперечності тексту судового рішення та документів, на підставі яких таке рішення ухвалено.

Відомості стосовно ідентифікації об`єктів нерухомого майна, які були предметом спору та які представник позивача ОСОБА_2 просить виправити в судовому рішенні, по суті не є опискою, оскільки викладені відповідно до наявних в матеріалах судової справи процесуальних та правовстановлюючих документів згідно з встановленими судами обставинами справи, тому виходять за межі позовних вимог позивача ОСОБА_2 , які були предметом розгляду в суді першої і апеляційної інстанції. Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витяг з реєстру Київської територіальної громади, додані до заяви про виправлення описки в судовому рішенні, датовані 07 березня 2025 року і 26 лютого 2025 року відповідно, тобто не існували на день ухвалення Київським апеляційним судом постанови від 08 жовтня 2024 року, а тому не можуть бути правовою підставою для внесення будь-яких змін у вказане судове рішенні. Первинним для ідентифікації об`єкта нерухомого майна є відомості правовстановлюючого документу, який є підставою для реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інші відомості є вторинними (похідними).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2024 року у справі № 990/162/23 (провадження № 11-240заі24) зазначено, що вирішуючи питання про виправлення описок (очевидних арифметичних помилок), допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння). Суд лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо) або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення), які водночас впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15-ц вказано, що «судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності».

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

Встановивши наявність описок у постанові апеляційного суду в адресі спірного майна, що підтверджується у тому числі матеріалами справи, які сторони подавали протягом розгляду справи у суді першої інстанції та зазначені у позовних заявах, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про задоволення заяви ОСОБА_2 про їх виправлення.

Колегія суддів відхиляє доводикасаційної скарги, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 у точній відповідності до їх формулювання позивачем в позовній заяві, які викладені відповідно до наявних в матеріалах справи процесуальних та правовстановлюючих документів згідно з встановленими судами обставинами справи, тому вимоги заяви виходять за межі позовних вимог ОСОБА_2 , а інформаційні довідки з державного реєстру речових прав не існували на день ухвалення Київським апеляційним судом постанови від 08 жовтня 2024 року.

Касаційний суд враховує, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально, тому допущення аналогічних описок в позовній заяві та/або інших заявах сторін по суті не є перешкодою для виправлення таких описок у судовому рішенні та не свідчить про вихід за межі позовних вимог. Апеляційний суд надав оцінку відповідним доводам заперечення представника ОСОБА_1 - адвоката Романова О. О. та встановив, що правильні адреси спірних об`єктів нерухомого майна підтверджується не лише наданими до заяви про виправлення описки витягами з державних реєстрів, а й іншими доказами, які сторони подавали протягом розгляду справи у суді першої інстанції, зокрема і правовстановлюючими документами. При цьому апеляційний суд, постановою якого рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, виправив відповідні описки як в резолютивній частині постанови, так і в її описовій та мотивувальній частинах.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року у справі № 755/11286/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко