Справа № 367/6620/23
Провадження №2/367/930/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Зайцевій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу сплати аліментів. В позовній заяві позивач вказує, що 12.02.2021 між сторонами було укладено договір про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів на утримання дітей. 24.02.2022 розпочалася військова агресія російської федерації проти України. Було окуповано значну частину Київської області. У нього загинув рідний брат ОСОБА_3 , якого окупанти розстріляли в спину у власному будинку. Літня мати, яка перебувала на його утриманні та проживала разом з ним, не змогла пережити складнощі окупації та померла. Під час окупації клініка, яка йому належить не працювала та доходи були відсутні. Усі ці обставини були добре відомі відповідачці, яка разом з дітьми перебувала за кордоном. У нього, крім того, що не було жодних фінансових надходжень, було ще й повністю зруйновано будинок, йому навіть колеги із Прибалтики допомагали на ремонт даху та вікон, оскільки, сам він був змушений проживати в сауні - єдиному приміщенні, що уціліло на території домогосподарства. В цей час кошти від продажу авто у сумі 50000,00 гривень він у повному обсязі відправив колишній дружині для дітей. Також, як вбачається з переписки відповідачці, яка перебувала за кордоном, було достеменно відомо про його фінансовий стан, пошкоджене майно та сімейну трагедію - втрату та поховання одразу двох рідних людей через військову агресію рф. Враховуючи збіг важких і трагічних обставин, що виникли у зв`язку з військовою агресією рф, у нього була відсутня фінансова можливість у розмірі повному обсязі оплачувати аліменти. Тобто, кошти на дітей виплачувались щомісячно, але не в повному розмірі, а виходячи з наявних фінансових можливостей. Факт суттєвого зменшення його доходу підтверджується бухгалтерськими довідками про доходи, які надаються в якості доказів. В подальшому у зв`язку із блокуванням підприємницьких банківських рахунків. Йому стало відомо, що 21.06.2023 за заявою його колишньої дружини Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною був вчинений виконавчий напис, щодо стягнення заборгованості за Договором у значно завищеному розмірі. 23.06.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий напис нотаріуса він не отримував. Тому для нього, який щомісячно відправляв кошти колишній дружині для дітей, постійно з нею підтримував зв`язок та спілкувався, також він відправляв кошти на особисту картку дитини і крім того, оплачував навчання, стало несподіванкою наявність виконавчого напису, а в подальшому виконавчого провадження, яке фактично заблокувало його роботу, а також можливість здійснення перерахунку коштів дітям. Вищезазначений виконавчий напис наразі оскаржується в судовому порядку як незаконний. Згідно із установленою судовою практикою, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 та не продовжував навчання, тому виплати на сина, згідно із умовами договору припинилися. Донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неповнолітньою і крім того, продовжує навчання, тому виплати на доньку тривають, в тому числі і на її навчання та відпочинки. Враховуючи наведені обставини, його ускладнене і нестабільне фінансове становище, даний позов подається з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за договором, шляхом зміни способу сплати аліментів (зменшення розміру аліментів) з твердої грошової суми на 1/4 частку (заробітку) доходу на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент укладання договору сторонами, у нього були значно вищі доходи, а також Договір укладався в мирний час. Крім того, наразі відповідачка вийшла заміж, тому її фінансовий стан суттєво змінився. Також, за увесь час отримання аліментів відповідачка жодного разу не надала письмове підтвердження (чеки, квитанції) на що саме витрачалися кошти, чи були вони витрачені на дітей. Розмір аліментів може бути зменшено, окрім інших випадків, також якщо він в рази перевищує реальні потреби дитини. Однак, в даному випадку, на що саме витрачалися кошти відповідачкою, не відомо. Разом з тим, аліменти є власністю дитини. І дані кошти мають бути витрачені виключно на потреби дитини. Батьки повинні розпоряджатися аліментами лише в інтересах дитини. Відповідно п. 4.14. Договору, батько має право перевіряти цільове використання аліментів та додаткових витрат на дітей. В разі грубого порушення цільового використання коштів, батько має право вимагати зміни умов Договору, в тому числі зміни особи, яка буде отримувати аліменти на утримання дітей. Також відповідно до п. 5.3 Договору, Сторони погодились, що у випадку виникнення обставин непереборної сили, війни, військових дій, блокади, ембарго, валютних обмежень, змін у законодавстві, які унеможливлюють виконання стороною своїх зобов`язань за даним Договором, а також пожеж, повеней, іншого стихійного лиха чи природних явищ та безпосередньо дії таких обставин на сторону, яка повинна виконати зобов`язання, сторона звільняється від своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин. Належним доказом дії таких обставин та терміну дії є довідка, видана Торгово-промисловою палатою України, в якій зазначається характер обставин непереборної сили, місце та строк їх дії. Згідно із п. 4.17. Договору, розмір аліментів та/або розмір додаткових витрат на дітей, визначений в даному Договорі, може бути зменшено або збільшено за домовленістю сторін шляхом укладання Договору про внесення змін, або за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану когось з батьків, погіршення або поліпшення здоров`я когось з батьків, та в інших випадках, передбачених законом. Так, наразі змінився сімейний стан матері, яка вийшла заміж. А також погіршилось фінансове становище батька, зменшились доходи та зменшилась кількість нерухомого майна, яке було знищене, у зв`язку з військовими діями. Враховуючи наведене, беручи до уваги ігнорування відповідачкою необхідності повідомлення на що витрачалися кошти, а також теперішнє його фінансове становище, яке значно погіршилось, обґрунтованою сумою аліментів на одну дитину на місяць вважає 1/4 частку від його (заробітку) доходу. Обов`язок по забезпеченню дитини лежить у рівних частинах на обох батьках, а не лише на одному з них. Обоє батьків, відповідальні за її життя та благополуччя, і кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, виходячи з фінансових можливостей обох її батьків. Тому мати так само як і батько повинна фінансово забезпечувати свою дитину.Просить суд змінити спосіб сплати аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначений Договором про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів на утримання дітей від 12.02.2021, з твердої грошової суми на 1/4 частку (заробітку) доходу ОСОБА_1 та стягнути з відповідача усі судові витрати .

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Головачевої Ольги Миколаївни через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що дійсно 12.02.2021року між відповідачем та ОСОБА_1 було укладено договір про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів на утримання дітей. Однак заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на наступні підстави та обставини. Зважаючи на надані позивачем докази щодо розміру його доходу він фактично просить суд зменшити розмір аліментів, обґрунтовуючи погіршенням свого фінансового становища. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на смерть своїх матері та брата. Однак, не зважаючи на абсолютну трагедію таких обставин та пов`язаних подій вони не стосуються правовідносин щодо зобов`язання батька сплачувати аліменти, а такі обставини не передбачені як зміна сплати аліментів, згідно законодавства що регулює дані правовідносини. Крім того, згідно переписки у Viber доданої до позовної заяви позивач не підтверджує понесених ним витрат у зв`язку з трагічними подіями - смертю рідних. Зокрема, йдеться про кошти, отримані позивачем від продажу автомобіля, що належав братові. Щодо витрат позивача, пов`язаних з пошкодженням будинку в м. Ірпінь, то згідно наданих ним же доказів (повідомлення в Дії стан пошкоджень: «пошкоджено частково (придатно для експлуатації), опис пошкоджень: «Пошкоджений дах, пошкоджені стіни». Згідно переписки у Viber доданої до позовної заяви, зазначені пошкодження позивач усунув за рахунок допомоги «колег з Прибалтики». На Фейсбук сторінці позивача та ТОВ «Гомеопатичний центр Дем`яна Попова» розміщена інформація, що спростовує викладене в позові. Так згідно допису від 19.22.2022 в клініці була наявна вакантна посада заступника директора з оплатою 25-30 тисяч гривень в місяць. Станом на вересень 2023 року згідно статистичних даних ресурсу Work.ua середня заробітня плата в м. Києві становила в середньому 20000грн. Така інформація спростовує розмір заробітної плати позивача, яку він показує як свій дохід при врахуванні при сплаті аліментів. Крім того, до відзиву додається роздруківка з Фейсбук сторінки Гомеопатичний центр Дем`яна Попова з пропозицією оренди приміщень, що належать ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, Кудрявський узвіз, 5. Дане нежитлове приміщення перебуває у спільній власності позивача та відповідача однак використовується одноособово лише ОСОБА_1 . З приводу спору про стягнення коштів оренди в Шевченківському районному суді міста Києва розглядається справа №367/426/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . Таким чином, відповідач позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном та отримувати дохід від нього, в т.ч. і для можливості утримувати достатній рівень забезпечення дітей, які залишилися проживати з нею та знаходяться під її піклуванням. Відповідно, надана позивачем інформація про розмір його доходів не відповідає фактичному, дійсному рівню його доходів, а він не надав доказів для підтвердження значного зменшення розміру доходів порівняно з визначеним на дату укладення договору. Крім того, згідно його сторінок у Фейсбук позивач не був обмежений у коштах до такої міри, що відповідає доходам такого низького рівня, як він надав у доказах разом з позовом, про що свідчать світлини в т.ч. його відпочинку в горах. Також важливою є обставина, що спільний син позивача та відповідача досяг повноліття і у батька відсутній обов`язок зі сплати на нього аліментів за договором. Фактично це означає, що така зміна позитивно вплинула на його фінансове становище, адже Арсеній досягнув повноліття і перебуває лише під опікою матері. Довідка про доходи ОСОБА_1 в 2023 році в ТОВ «Гомеопатичний центр Дем`яна Попова» не може бути належним доказом у цій справі. Позивач є засновником, власником та директором ТОВ «Гомеопатичний центр Дем`яна Попова». Відповідно саме за його рішенням приймаються рішення щодо діяльності товариства, в тому числі і у трудових правовідносинах. Тому довідка про доходи на посаді директора та за внутрішнім сумісництвом на посаді лікаря з народної та нетрадиційної медицини не можуть оцінюватися як належні. Вони створені та підписані особисто ОСОБА_1 , крім того надані позивачем докази не підтверджують дійсний розмір доходів Позивача, тому така інформація є не повною та недостовірною. Засвідчення ТТП України факту військової агресії не є сертифікатом/довідкою про наявність форс-мажору для звільнення від відповідальності, а тим не дає особі індульгенцію для відмови від зобов`язань що має позивач. Це загальний документ, що не стосується окремих зобов`язальних відносин. Належного доказу форс-мажору у правовідносинах щодо аліментів позивач суду не надав. Дійсно, місто Ірпінь Київської області перебувало під окупацією на початку 2022 року згідно відкритих джерел з 27.02.2023 по 28.03.2023, такий період становив 1 місяць та 1 день. Однак, трагічні події війни та проблеми, пов`язані з цим, торкнулися не тільки позивача, а й відповідачку, а також їхніх дітей. ОСОБА_2 не залишила дітей, а тимчасово виїхала до Болгарії аби зберегти їхні життя. Донька ОСОБА_7 наразі потребує лікування, адже має проблеми з зором, опорно-руховим апаратом та травною системою. Крім того, вона навчається в оплатній приватній школі, відповідно потребує достатнього рівня фінансування аби забезпечити достатній мінімальний рівень щодо одягу, гаджетів витрат на спільні з однолітками заходи. Значна невідповідність майнового рівня, відносно кола спілкування,має негативний вплив на психологічний стан дитини. Позивач посилається на відсутність звіту матері про витрати на дітей, при цьому він не оскаржує договір, він фактично просить суд внести зміни до договору. Позов ОСОБА_1 про зміну способу сплати аліментів не підлягає задоволення. Позивач не надав належні та достатні докази для зменшення розміру аліментів, тим паче в будь якому випадку більше ніж у 8 разів (1/4 від доходу в залежності від суб`єктивної волі його, як засновника діючого ТОВ «Гомеопатичний центр Демяна Попова»). Докази, наявні у справі, підтверджують продовження здійснення ним трудової діяльності та ведення господарської діяльності підприємства, що належить йому. Відсутні підстави для розірвання Договору з вини неналежного виконання зобов`язань ОСОБА_2 , а розмір аліментів який пропонує до сплати позивач не відповідає та не дозволить забезпечити належний рівень життя неповнолітньої доньки ОСОБА_5 .

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 лютого 2021 року між ОСОБА_8 (Матір) та ОСОБА_1 (Батько) укладено договір про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів на утримання дітей, що посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Легкою Г.І., зареєстровано в реєстрі за № 437.

Згідно п. 1.2. договору Батьки мають спільних дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (далі - «Син»), що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 03 січня 2013 року, актовий запис № 2876 від 12 листопада 2004 року, дочку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (далі - «Дочка»), що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області 06 серпня 2010 року, актовий запис № 306 від 06 серпня 2010 року.

Також в договорі визначено порядок сплати та розмір аліментів на утримання дітей, зокрема положеннями 4 розділу договору « Порядок сплати аліментів».

Зокрема п.4.2. договору передбачено що за домовленістю батьків даним договором встановлюється обов`язок Батька сплачувати аліменти на утримання дітей щомісяця у розмірі 30000,00 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок на місяць на кожну дитину. Оплата аліментів на утримання сина здійснюється до моменту досягнення ним повноліття у відповідності та згідно чинного законодавства. Оплата аліментів на утримання дочки здійснюється до моменту досягнення нею повноліття у відповідності та згідно чинного законодавства. Якщо син та/або дочка після досягнення повноліття продовжуватимуть навчання і у зв`язку з цим потребуватимуть матеріальної допомоги, Батько зобов`язується утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років.

За змістом ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зазначене кореспондується із нормами національного законодавства, зокрема, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини /ст.12 вказаного Закону/. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч.7,8 ст.7 СК України).

Згідно з ч.1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст.150 цього Кодексу зобов`язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття /ст.180 СК України/. Крім того, ч.1, 2 ст. 181 СК України передбачає, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006.

При вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Положення СК України визначають декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі; участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Ст.192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, при цьому передбачена можливість, а не обов`язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивачем фактично заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів, як на підставу її задоволення, покликався на зміни свого сімейного та матеріального стану.

Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037- ІІІ було внесено зміни у Сімейний кодекс України.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов, за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 березня 2020 у справі №759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.

У свою чергу, платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Так, Верховний Суд у постанові 18 вересня 2019 року в цивільній справі №755/14073/16-ц підтвердив, що положеннями Сімейного кодексу України передбачена лише можливість зміни розміру аліментів, а не встановленого способу їх стягнення, тобто зменшення або збільшення розміру аліментів, однак позивачем цих вимог заявлено не було, а суд розглядає справи лише у межах заявлених вимог, тому зменшити розмір аліментів у спосіб інший, ніж просить позивач, неможливо.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ОСОБА_1 не заявляв вимог про зменшення розміру аліментів у межах способу їх стягнення, який визначений відповідним договором, а просить суд змінити спосіб сплати аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначений договором про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів на утримання дітей від 12.02.2021, з твердої грошової суми на 1/4 частку (заробітку) доходу ОСОБА_1 .

Крім того, суд звертає увагу, що згідно вимог п. 4.17 договору розмір аліментів та/або розмір додаткових витрат на дітей, визначений в даному договорі, може бути зменшено або збільшено за домовленістю сторін шляхом укладання Договору про внесення змін, або за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану когось із Батьків, погіршення або поліпшення здоров`я когось із Батьків, та в інших випадках, передбачених законом.

Якщо договір про сплату аліментів був нотаріально засвідчений, він має юридичну силу до його розірвання або зміни за рішенням суду.

Суд вважає, що визначений, у нотаріально засвідченому договорі про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів на утримання дітей від 12.02.2021 року, розмір аліментів є обґрунтованим в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітньої дитини та її потреб, відповідає засадам розумності і справедливості та є таким, що не створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Суд встановив, що позивач є особою працездатного віку, є фізично здоровим чоловіком, може виконувати обов`язок по утриманні своєї дитини. Будь-яких доказів, про те, що заслуговуючих на увагу, позивач не надав, що вказує на необґрунтованість позову. Суд вважає, що позивач не довів, що після укладання договору про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів на утримання дітей змінився його матеріальний стан, зокрема його дохід, а саме: згідно даних Форми ОК -7 Пенсійного фонду України, вбачається, що дохід за звітній період 2021 року складав 79197, 51грн., 2022 року 37733,55грн, 2023 року 117507,46грн, 2024 року 165253,86грн.

Позивач, зазначав, що внаслідок військових дій рф, було пошкоджено його дім, однак, при цьому суду не надано жодних належних доказів, щодо понесених витрат на відновлення житла. Крім того, звертає увагу, що існують державні програми щодо відновлення пошкодженого житла внаслідок дій агресора російської федерації.

Також позивач, зазначає, що померли його матір та брат, в підтвердження додає свідоцтво про смерть від 10 травня 2022 року серія НОМЕР_3 з якого вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 та свідоцтво про смерть від 10 квітня 2022 року серія НОМЕР_4 з якого вбачається, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_7 . При цьому не надає жодних належних доказів, про те, що зазначені особи перебували на його утриманні при житті, чи ним були понесені значні витрати на їх поховання.

Позивачем не надано суду і жодних належних доказів, щодо погіршення його стану здоров`я.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи викладені обставини справи, суд вважає позов безпідставним, не доведеним та таким, що не підлягає до задоволення, у зв`язку з чим суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, а саме: змінити спосіб сплати аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначений договором про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів на утримання дітей від 12.02.2021, з твердої грошової суми на 1/4 частку (заробітку) доходу ОСОБА_1 .

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. 4, 11, 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 352, 354ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу сплати аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза