Справа № 2-1953/09 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І. Д.
Провадження № 22-ц/811/3623/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Матяш С.І.

з участю апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2021 року в складі судді Іванюк І.Д. в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про видачу дубліката виконавчого листа № 2-1953/2009 та поновлення пропущеного строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання, -

встановив:

28 квітня 2021 року заявник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа №2-1953/2009 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/9723/74/46594 та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява обґрунтована тим, що 23.12.2009 Залізничним районним судом м. Львова у справі №2-1953/2009 винесено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 297666,87 дол. США, що за курсом НБУ складає 2376721,12 грн. заборгованості за договором позики, 1700 грн. 00 хв. сплаченого державного мита та 30 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На виконання зазначеного рішення видано виконавчі листи №2-1953/2009.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.01.2021 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів у справі № 2-1953/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/9723/74/46594 на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові боржника ОСОБА_1 відкриті виконавчі документи відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця виконавчих листів про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 .

У зв`язку із перебуванням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему ProZorro), через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Родовід Банк» до ТОВ «Райффайзен Банк Аваль» оригіналів кредитних прав клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Просив заяву задоволити.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа №2-1953/2009 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-1953/2009, виданого на виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23.12.2009 року.

Видано дублікат виконавчого листа №2-1953/2009, виданого на виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23.12.2009 року у справі № 2-1953/2009 про стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором позики.

Не погоджуючись з ухвалою, боржник ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку. Вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.12.2009 року по справі №2-1953/09 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк» Аваль» 297666,87 дол. США, що за курсом НБУ складає 2376721,12 грн. заборгованості за договором позики.

Постановою Залізничного ВДВС Львівського МУЮ 04.06.2010 відкрито виконавче провадження №19571656, по якому на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинна на момент відкриття виконавчого провадження, 17.04.2012 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Постановою від 26.12.2013 у виконавчому провадженні №32519564 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 2378451,12 грн. повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку із відсутністю майна у боржника.

Крім цього, постановою від 24.12.2014 у виконавчому провадженні №45049608 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 2378451,12 грн. повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку із відсутністю майна у боржника.

Також, у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, перебувала виконавче провадження №32460498 щодо виконання виконавчого листа №2-1953/2009, виданого 19.03.2010 Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 2378451,12 грн., по якому на підставі п.4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час винесення постанови) винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

18.12.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» був укладений договір відступлення права вимоги №114/2-28, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив право вимоги за кредитним договором №014/9723/74/46594 від 05.12.2006 до ОСОБА_1 , а також до ОСОБА_2 за договором поруки. Окрім того, 18.12.2019 між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги №114/2-28-1, відповідно до умов якого ПАТ «Оксі Банк» передав ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/9723/74/46594 від 05.12.2006, а також до ОСОБА_2 за договором поруки.

26.12.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №2612-01, відповідно до якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відступило свої права вимоги за договором кредиту №014/9723/74/46594 від 05.12.2006 ТОВ «Вердикт Капітал».

Заявою №28269 від 18.12.2020 ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду про заміну стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал». Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.01.2021 по справі №2-1953/2009 заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено.

В подальшому, 20.04.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа №2-1953/09 та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання.

У заяві, серед іншого, покликався на Акт про втрату виконавчих документів в результаті перевірки матеріалів кредитної справи №_014/9723/74/46594 від 09.04.2021 щодо ОСОБА_1 , який складений працівниками ТОВ «Вердикт Капітал», в якому зазначено, «що проведено перевірку наявних оригіналів матеріалів кредитної справи №_014/9723/74/46594, переданих ТОВ «Вердикт Капітал» перевіркою проведеної переписки з ПАТ «Родовід Банк…».

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що ніколи не був клієнтом ПАТ «Родовід Банк». Окрім того, ТОВ «Вердикт Капітал» не є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», так як боргові зобов`язання ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли від ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на підставі договору про відступлення права вимоги №2612-01 від 26.12.2019.

Станом на 24.10.2024 вищезазначений документ до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання не надходив та не перебував.

Беручи до уваги вищезазначене, вважає неповажними підстави поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій, як первинним стягувачем ПАТ «Райффайзен Банк аваль», в подальшому АТ «Оксі Банк», так і ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал», з часу повернення виконавчого документа з метою відновлення виконання судового рішення у визначений законом строк, заявником не надано.

Окремо звертає увагу суду на те, що до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не застосовувалась процедура ліквідації в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI, а отже посилання заявника в особі ТОВ «Вердикт Капітал» про «ліквідацію відділу» у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що по-суті є внутрішньо-організаційним питанням юридичної особи, не є поважною підставою для поновлення для ТОВ «Вердикт Капітал» пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зауважує, що станом на 18.12.2019 заборгованість у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» обліковувалась згідно стандартів бухгалтерського обліку та Податкового кодексу України як безнадійна, а отже підлягала списанню з балансу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Підставою для віднесення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» даної заборгованості ОСОБА_1 до безнадійної та списання була постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна у боржника від 24.12.2014. Таким чином, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 18.12.2019 переуступив до АТ «Оксі Банк» списану ним безнадійну дебіторську заборгованість після 14.12.2014.

Враховуючи наведене, вважає, що підстави для пред`явлення до виконання виконавчого листа немає, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» не навів поважних причин пропуску встановленого законом строку. Аргументи заявника про те, що термін пред`явлення до виконання виконавчого документа пропущено не з вини заявника є непереконливим, оскільки стягувачі мали можливість контролювати хід виконання судового рішення протягом встановленого законом строку, проте своїм правом не скористались, а згідно ч.2 ст. 55 ЦПК України, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

За змістом положень ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Так, задовольняючи заяву ТОВ «Кредит Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що оригінали виконавчих листів фактично були втрачені, а зважаючи на встановлені обставини, суд вважав за необхідне задовольнити вимогу стягувача щодо видачі дублікатів зазначених виконавчих листів, оскільки відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, тому суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку. Крім того, суд першої інстанції вважав, що оскільки згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові відповідачів, відкриті виконавчі провадження відсутні, є встановленим той факт, що підтверджує відсутність на виконанні у будь якому відділі ДВС чи приватного виконавця виконавчих листів про стягнення заборгованості з відповідачів.

Колегія суддів з вказаним висновком в повній мірі погодитися не може, враховуючи таке.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 23 грудня 2009 року Залізничним районним судом м. Львова у справі №2-1953/2009 ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - 297666,87 дол. США, що за курсом НБУ складає 2376721,12 грн. заборгованості за договором кредиту, 1700 грн. 00 хв. сплаченого державного мита та 30 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення (т. 1 а.с.67-68).

На виконання рішення, 23 грудня 2009 року та 22 лютого 2010 року стягувачу видано виконавчі листи № 2-1953/2009, у яких зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання три роки. (т. 1 а.с.71, 72).

Постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУ від 04.06.2010 на підставі виконавчого листа №2-1953/2009, виданого 19.03.2010, відкрито виконавче провадження ВП №19571656 (т. 1 а.с.77, 91).

Постановою головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Амбриз Р.А. від 17.04.2012 виконавче провадження ВП №19571656 закінчене на підставі п. 10 ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, наданої Ю.Василині №11374/61080 від 24.10.2024, дійсно у Залізничному відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП №19571656, яке закінчене на підставі п. 10 ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Також, у листі зазначено, що у Відділі перебувало виконавче провадження №32519564 щодо виконавчого листа №2-1953/2009 виданого 19.03.2010 Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 2378451,12 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», по якому на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час винесення постанови) 26.12.2013 винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

Крім цього, у Відділі перебувало виконавче провадження №45049608 щодо виконавчого листа №2-1953/2009 виданого 19.03.2010 Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 2378451,12 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», по якому на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час винесення постанови) 24.12.2014 винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

Також зазначено, що у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, перебувала виконавче провадження №32460498 щодо виконання виконавчого листа №2-1953/2009, виданого 19.03.2010 Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 2378451,12 грн., по якому на підставі п.4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час винесення постанови) винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (т. 1 а.с. 252-253).

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 29 січня 2021 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі №2-1953/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/9723/74/46594.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання, заявник долучив акт про втрату виконавчих документів від 09.04.2021, у якому зазначено, що проведеною перевіркою наявних оригіналів матеріалів кредитної справи № 014/9723/74/46594 щодо позичальника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), переданих ТОВ «Вердикт Капітал», перевіркою проведеної переписки з ПАТ «Родовід Банк» та органами виконавчої служби, перевіркою вхідної кореспонденції із розтином конвертів стосовно вказаного позичальника, встановлено факт втрати/відсутності оригіналів виконавчих листів № 2-1953/09, виданих на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23.12.2009 (т. 1 а.с. 176).

Відповідно до пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто заява про видачу дубліката виконавчого листа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зважаючи на те, що результат розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа на пряму залежить від строку пред`явлення такого до виконання, а у разі пропуску такого, від результату розгляду судом заяви про поновлення такого, колегія суддів в першу чергу перевірятиме законність оскаржуваної ухвали в частині підставності заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання, чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин, характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що пропустила цей строк, і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного пред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на час ухвалення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2009 року у справі № 2-1953/2009 та видачі виконавчих листів, втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII).

Згідно із ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) виконавчі листи та інші документи могли бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно із пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що цей закон застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII, тобто для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Крім цього, згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі №553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18), тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», щодо того, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, дозволяє зробити висновок, що цей строк застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Схожі за змістом положення були передбачені і у ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Іншими словами, якщо на час набуття чинності Закону України «Про виконавче провадження» у редакції закону № 1404-VIII, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Залізничного районного суду м. Львова, не сплив, такий підлягає пред`явленню до примусового виконання протягом трьох років.

При цьому, ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції закону від 02.06.2016 року №1404-VIII, набрав чинності 05.10.2016.

Як вже зазначалося підстави переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання визначено статтею 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Зокрема, у частині першій цієї статті зазначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання та частковим виконанням рішення боржником.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

При цьому, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч. 3 цієї статті).

Окремо колегія суддів звертає увагу, що перебіг строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання починається саме з дня його повернення, а не з дня отримання такого документа стягувачем. Відповідний висновок міститься у судовому рішенні Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі № 464/175/17 (провадження № 61-39136ск18).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, строк пред`явлення виконавчого листа № 2-1953/2009 переривався як мінімум двічі, а саме після повернення його стягувачу 26.12.2013 та 24.12.2014 року згідно постанов про повернення виконавчого документа.

Таким чином, враховуючи факт повернення 24.12.2014 виконавчого документа стягувачеві, колегія суддів приходить беззаперечного висновку про те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документа закінчився 24.12.2017.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Звертаючись у квітні 2021 року до суду із заявою про поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, ТОВ «Вердикт Капітал», як на поважну причину пропуску строку, посилався на те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника відсутнє, а згідно Акту перевірки матеріалів кредитної справи оригінали виконавчих листів не передавалися ТОВ «Вердикт Капітал».

Так, зі змісту Акту про втрату виконавчих документів в результаті перевірки матеріалів кредитної справи №014/9723/74/46594 щодо позичальника ОСОБА_1 від 09 квітня 2021 року вбачається, що він складений за результатом проведеної перевірки представниками ТОВ «Вердикт Капітал», переписки з ПАТ «Родовід Банк» та органами виконавчої служби, перевіркою вхідної кореспонденції із розтином конвертів стосовно вказаного позичальника.

Однак, вказаний Акт не може бути розглянутий як належний та допустимий доказ, який підтверджує втрату виконавчих листів та поважність причин пропуску строку для пред`явлення таких до виконання.

Як свідчать матеріали справи, протягом трьох років з моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа, а також до часу уступки права вимоги ПАТ «Оксі Банк» 18.12.2019, первісний стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не звертався до органів виконавчої служби з приводу примусового виконання виконавчого листа 2-1953/2009 до виконання.

Лише по спливу зазначеного строку, а саме 18.12.2019 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав Договір відступлення права вимоги №114/2-28, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив свої права вимоги за договором кредиту №014/9723/74/46594 ПАТ «Оксі Банк». В цей же день, 18.12.2019 між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-28-1, відповідно до якого ПАТ «Оксі Банк» відступило свої права вимоги за договором кредиту №014/9723/74/46594 ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал».

26 грудня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №2612-01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» відступило свої права вимоги за договором кредиту №014/9723/74/46594 ТОВ «Вердикт Капітал».

Таким чином, на час уступки права вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» первинно ПАТ «Оксі Банк», стягувач вже втратив право пред`явлення виконавчого листа до виконання, а за умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора - правонаступника стягувача переходять усі права первісного кредитора.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що після винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, останній мав достатньо часу для звернення його до виконання, однак жодних відповідних дій не вчинив, протилежні докази в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, доводи стягувача стосовно того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений з поважних причин не є переконливими, оскільки не містять належних та допустимих доказів такого, тому у задоволенні заяви необхідно відмовити за недоведеністю.

В цьому контексті колегія суддів також враховує те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання має на меті також забезпечення принципу правової визначеності, оскільки захищає боржника від прострочених вимог стягувача.

Колегія суддів критично оцінює вказані доводи заявника, оскільки дані обставини та факт відступлення права вимоги не можуть бути поважними причинами для поновлення пропущеного строку. Суду не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б об`єктивну неможливість первісного стягувача та його правонаступника вчинити всі можливі дії, спрямовані на пред`явлення виконавчого документа до виконання у строки, визначені чинним законодавством України.

Вирішуючи питання поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та фактично встановивши, що у нового стягувача відсутні поважні причини пропуску такого, колегія суддів вважає необгрунтованою заяву ТзОВ «Вердикт Капітал» і в частині видачі дубліката виконавчого документа, оскільки подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа поза межами строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги.

Разом з тим, суд першої інстанції, наведених обставин та положень закону не врахував, неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, щодо наявності правових підстав для поновлення ТОВ «Вердикт Капітал» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску строку та наявність підстав для задоволення заяви є помилковими та не відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване судове рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 05 березня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк