Провадження № 2/641/2006/2025 Справа № 641/3055/25
02 грудня 2025 року м. Харків
Слобідський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді Богдан М.В.,
за участю секретаря Ананко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Слобідського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 17 серпня 2015 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0004/82/0770055, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в розмірі 7600,00 грн., а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму боргу, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати обов`язки визначені договором. Кредит видається на придбання товарів для задоволення власних потреб. Строк кредиту сторонами погоджено у 48 місяців, що починається з 17.08.2015 по 17.08.2019 (дата повного погашення кредиту). Проценти за користування кредиту становлять 42.0 % річних. Банк виконав свого зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Позичальник, всупереч умовам кредитного договору припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме, припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору.
20 грудня 2022 року Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №114/2-57-F, у відповідності до умов якого Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» передало (відступило) за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до п. 2.4 Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором, Новий кредитор замінює Первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі Боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не змінює попередній. Відповідно до реєстрів боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20 грудня 2022 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами № 010/0004/82/0770055 від 17 серпня 2015 року, № 014-RO-82-102385938 від 25 серпня 2021 року, №014-RO-82-104418875 від 09 вересня 2021 року.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитними договорами ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок Нового Кредитора. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу досудової вимоги про виконання грошових зобов`язань, яка нею не була виконана, що є порушенням законних прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс».
Представник позивача адвокат Титаренко В.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що 17 серпня 2015 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0004/82/0770055, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в розмірі 7600,00 грн., а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму боргу, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати обов`язки визначені договором. Кредит видається на придбання товарів для задоволення власних потреб. Строк кредиту сторонами погоджено у 48 місяців, що починається з 17.08.2015 по 17.08.2019 (дата повного погашення кредиту). Датою початку кредитування є 17.08.2015 року, з кінцевим терміном повного погашення кредиту (з урахуванням пролонгації договору) до 17.08.2023 року. Проценти за користування кредиту становлять 42.0 % річних. Банк виконав свого зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Позичальник, всупереч умовам кредитного договору припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме, припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Договору проценти сплачуються клієнтом у визначену Графіком дату у складі Щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховуються виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.2.3 пункту 1.2 Заяви-Договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування Кредитом, починаючи з дня надання Кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Клієнт здійснює погашення Кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховуються за формулою, визначеною підпунктом 3.5.1 пункту 3.5 статті 3 розділу 6 Правил. Клієнт зобов`язаний здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті Кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, у визначену підпунктом 1.2.4 пункту 1.2 Заяви-Договору дату. Якщо дата сплати ануїтетного платежу не є Робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений клієнтом не пізніше останнього робочого дня, що передує даті сплати ануїтетного платежу.
25 серпня 2021 року ОСОБА_1 було підписано також Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг) (Додаток №1 до заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-102385938), Заяву-Анкету для отримання кредиту «Кредит готівкою», Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою».
З наданих банківських виписок вбачається активне використання відповідачем наданих грошових коштів та часткова сплата грошових коштів на погашення заборгованості.
Відповідно до Статуту Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Протоколом Загальних зборів акціонерів №36-62 від 23 квітня 2021 року, прийнято рішення про зміну найменування Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».
Зі змісту зазначеного договору вбачається, що відповідач підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг.
В договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші.
Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав.
Відповідно до Умов договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по витратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором.
Під час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
20 грудня 2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладений договір відступлення права вимоги №114/2-57-F, відповідно до умов якого та відповідно до ст.512-519 ЦК України, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає належні Акціонерному товариству «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників вказаними у реєстрах Боржників.
Відповідно до п. 2.4 договору внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим Договором, Новий кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заміняє Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр Боржників доповнює, а не заміняє попередній. Права вимоги переходять до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу.
Пунктом 7.1 договору передбачено, що договір набирає силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.
Отже, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014-RO-82-102385938 від 25 серпня 2021 року.
Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору проценти сплачуються клієнтом у визначену Графіком дату у складі Щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховуються виходячи з процентної ставки, передбаченої пунктом 2.3 Заяви-Договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування Кредитом, починаючи з дня надання Кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Клієнт здійснює погашення Кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховуються за формулою, визначеною підпунктом 3.5.1 пункту 3.5 статті 3 розділу 6 Правил. Клієнт зобов`язаний здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті Кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, у визначену пунктом 2.4 пункту Заяви-Договору дату. Якщо дата сплати ануїтетного платежу не є Робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений клієнтом не пізніше останнього робочого дня, що передує даті сплати ануїтетного платежу.
09 вересня 2021 року ОСОБА_1 було підписано також Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг) (Додаток №1), Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», заяву №014-RO-82-104418875 на приєднання до договору добровільного страхування життя №РБ1704-г від 12 червня 2020 року.
З наданих банківських виписок вбачається активне використання відповідачем наданих грошових коштів та часткова сплата грошових коштів на погашення заборгованості.
Відповідно до Статуту Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Протоколом Загальних зборів акціонерів №36-62 від 23 квітня 2021 року, прийнято рішення про зміну найменування Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».
Зі змісту зазначеного договору вбачається, що відповідач підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг.
В договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші.
Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав.
Відповідно до Умов договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по витратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором.
Під час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
20 грудня 2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладений договір відступлення права вимоги №114/2-57-F, відповідно до умов якого та відповідно до ст.512-519 ЦК України, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» передає (відступає) Новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає належні Акціонерному товариству «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників вказаними у реєстрах Боржників.
Відповідно до п. 2.4 договору внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим Договором, Новий кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заміняє Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр Боржників доповнює, а не заміняє попередній. Права вимоги переходять до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу.
Пунктом 7.1 договору передбачено, що договір набирає силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.
Отже, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача кредитним договором №014-RO-82-104418875 від 09 вересня 2021 року.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Всупереч умов укладеного кредитного договору № №010/0004/82/0770055 від 17 серпня 2015 року, за кредитним договором №014-RO-82-102385938 від 25 серпня 2021 року, за кредитним договором №014-RO-82-104418875 від 09 вересня 2021 року зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед банком.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Договір, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», а також укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» договір відступлення права вимоги у встановленому законом порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами.
Суд вважає, що наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами, які надані позивачем, є належними та допустимими доказами на підтвердження розміру заборгованості та підтверджується виписками по рахунку.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Крім зазначеного, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4200,00 гривень.
Так, судом встановлено, що 14 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»» та адвокатом Титаренком В.В. укладено договір про надання правничої допомоги № 14/06/2023.
У розділі 4 договору сторони погодили, що вартість правничої допомоги та порядок розрахунків за її надання Клієнту, визначається сторонами в Додатку 1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору та актами наданої правничої допомоги. Оплата правничої допомоги за цим Договором здійснюється на рахунок Адвоката.
Факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №1020 до Договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року №14/06/2023, актом виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №1022 до Договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року №14/06/2023, актом виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №1024 до Договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року №14/06/2023.
У додатку №1 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року сторони визначили, що вартість правничої допомоги та гонорар Адвокату за цим договором визначається наступним чином: аналіз судової практики та законодавства 400,00 гривень/година, аналіз матеріалів, отриманих від клієнта 400,00 гривень/година, підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду 600,00 гривень/година.
Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №1020 до Договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року №14/06/2023 адвокатом Титаренком В.В. надано, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» прийнято наступні послуги: 1) аналіз судової практики та законодавства (1 година); 2) аналіз матеріалів, отриманих від клієнта за кредитним договором №010/0004/82/0770055 (1 година); 3) підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду (1 година). Всього під час надання професійної правничої допомоги адвокатом витрачено 3 години. Таким чином, розмір суми наданої адвокатом правничої допомоги в межах розгляду справи за кредитним договором №010/0004/82/0770055 від 17.08.2015 року становить 1400,00 гривень.
Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №1022 до Договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року №14/06/2023 адвокатом Титаренком В.В. надано, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» прийнято наступні послуги: 1) аналіз судової практики та законодавства (1 година); 2) аналіз матеріалів, отриманих від клієнта за кредитним договором №014-RO-82-104418875 (1 година); 3) підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду (1 година). Всього під час надання професійної правничої допомоги адвокатом витрачено 3 години. Таким чином, розмір суми наданої адвокатом правничої допомоги в межах розгляду справи за кредитним договором №014-RO-82-104418875 від 09.09.2021 року становить 1400,00 гривень.
Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №1024 до Договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року №14/06/2023 адвокатом Титаренком В.В. надано, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» прийнято наступні послуги: 1) аналіз судової практики та законодавства (1 година); 2) аналіз матеріалів, отриманих від клієнта за кредитним договором №014-RO-82-102385938 (1 година); 3) підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду (1 година). Всього під час надання професійної правничої допомоги адвокатом витрачено 3 години. Таким чином, розмір суми наданої адвокатом правничої допомоги в межах розгляду справи за кредитним договором №014-RO-82-102385938 від 25.08.2021 року становить 1400,00 гривень.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» сплатило послуги адвоката Титаренка В.В., що підтверджується платіжною інструкцією №522 від 03.03.2025 року на суму 1400 гривень, платіжною інструкцією №524 від 03.03.2025 року на суму 1400 гривень, платіжною інструкцією №526 від 03.03.2025 року на суму 1400 гривень.
За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як це унормовано вимогами ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, як це закріплено положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України.
За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, що унормовано вимогами ст. 30Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Вирішуючи питання щодо розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Визначаючи суму до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічного змісту висновків щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року, прийнятій у справі №826/1216/16, провадження № 11-562ас18, та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, прийнятій у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.
З огляду на викладене вище, можна дійти висновку, що ЦПК України унормовано такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав неспівмірності витрат та не виконав обов`язку доведення неспівмірності витрат.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5 статті 137ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідачем не надано.
Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 907/357/16, від 18 грудня 2018 року у справі №910/4881/18, від 08 квітня 2019 року у справі № 922/619/18.
Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу від відповідача до суду не надходило.
При вирішенні питання щодо суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд керується таким.
Так, за наслідками розгляду даної справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у повному обсязі у розмірі 4200,00 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №010/0004/82/0770055 від 17 серпня 2015 року станом на 22.05.2023 року в розмірі 16 768,44 грн., за кредитним договором №014-RO-82-102385938 від 25 серпня 2021 року станом на 21.02.2023 року в розмірі 52 596,11 грн., за кредитним договором №014-RO-82-104418875 від 09 вересня 2021 року станом на 21.02.2023 року в розмірі 26 635,25 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 9084,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 4200,00 грн., а всього 109 283 (сто дев`ять тисяч двісті вісімдесят три) грн. 80 коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя М.В.Богдан