Справа № 368/129/25
Рішення

Іменем України

"05" березня 2025 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької об`єднаної територіальної громади Обухівського районеу Київської області в особі, - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

29.01.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кагарлицької об`єднаної територіальної громади Обухівського районеу Київської області в особі, - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Визнати причини пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 поважними та встановити їй додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 .

Позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 12.05.2016 р. Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, та про що 12.05.2016 р. складено відповідний актовий запис №87.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 виданого 22.12.1965 р. Кагарлицькою сільською радою, її батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 01.09.1995 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицької РДА, мій батько ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 01.09.1995 р. зроблено відповідний актовий запис за №132.

Про те, що вона 03.08.1985 р. згідно актового запису №75 уклала шлюб із ОСОБА_5 та змінила дошлюбне прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 свідчить свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 видане 03.08.1985 р. відділом ЗАГС Київської області.

Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ №110071, виданого 21.01.1998 р. Кагарлицькою міською Радою народних депутатів, громадянці ОСОБА_2 , на підставі рішення Кагарлицької міської ради народних депутатів VII сесії XXII скликання від 18.09.1997 р. було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.274 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території м. Кагарлик Кагарлицької міської ради Кагарлицького (наразі Обухівського) району Київської області та призначена для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №241.

На вказаній вище земельній ділянці, що за життя належала її матері ОСОБА_8 , та знаходиться в АДРЕСА_1 , і входить до складу спадщини, розташовано житловий будинок АДРЕСА_2 , який належить їй на праві особистої власності, що підтверджується договором дарування посвідченим державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. 27.03.1999 р. за №1с-388 та зареєстрованим в Кагарлицькому бюро технічної інвентаризації за № р4450, кн. 13.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка набуває статусу об`єкта цивільних прав з моменту її формування, яке полягає у визначенні її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. А сформованою вона вважається з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Під час формування вище згаданої земельної ділянки та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, площу земельної ділянки 0.1000 га. було визначено для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та присвоєно кадастровий номер :01:495:0068 іншу частину земельної ділянки площею 0.1740 га. визначено для ведення підсобного сільського господарства (землі сільськогосподарського призначення) та присвоєно кадастровий номер :01:497:0029. Зазначене вище підтверджується, зокрема витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 22.12.2016 p. № HB- 016 та № НВ-016.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, заяви про прийняття спадщини іншими особами подані не були, заповіту не складено, спадкову справу після померлої ОСОБА_9 не заведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З урахуванням цього, вона ОСОБА_1 , позивачка по справі, як рідна дочка спадкодавця, ОСОБА_2 , - є спадкоємцем першої черги за законом.

Вона була необізнаною у порядку прийняття спадщини а тому, у встановлений законом строк, вона не звернулася до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини та відповідно отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з тим що вважала себе такою, що вже прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини (день смерті) вона проживала спільно із спадкодавцем без реєстрації місця проживання за однією адресою і протягом 6-ти місячного строку з дня її смерті не заявляла про відмову від неї.

Факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, зокрема підтверджується, довідкою виданою 27.12.2024 р. депутатом Кагарлицької міської ради VIII Демиденко Людмилою Вікторівною .

Лише згодом, після спливу значного відрізку часу, від сторонніх осіб вона дізналася, що спадщину їй слід оформити у нотаріуса за місцем реєстрації померлої, або її фактичного проживання на момент смерті, де їй повинні видати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно- екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України відповідно до Постанови від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 р. установив на всій території України карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався до 30.06.2023 р. Поширення пандемії коронавірусної хвороби на території України і встановлення карантину з 12.03.2020 по 30.06.2023 року з введенням обмежень на пересування і перебування у публічних місцях, встановленням особливих режимів у роботі різних установ та державних органів є загальновідомими обставинами і не підлягають доказуванню. У зв`язку із запровадженням карантину, було обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, а також необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), перешкоджало і безумовно вплинуло на пропуск мною строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Також, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався і який діє на час розгляду цієї справи.

Маючи намір оформлення спадкових прав, вона 21.11.2024 року звернулася до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Кулініченка М.Г., який у своєму листі № 208/01-16 від 21.11.2024 року повідомив мені, що мною пропущено визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. Та рекомендував звернутися до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1272 ЦК України.

Викладене вище свідчить про те, що вона мала об`єктивні перешкоди для реалізації свого права на прийняття спадщини, в зв`язку з чим наявні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Спору про спадкування немає, а сама спадщина не визнана відумерлою відповідно до ч. 1, 2 ст. 1277 Цивільного кодексу України, а отже вона є досі відкритою, тому, відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, вона маю право на її прийняття, як спадкоємець.

Слід також зазначити, що задоволення даного позову не порушить права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки інших претендентів на спадщину у спадкодавця не має, а позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини. В свою чергу, завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Постановления рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування" фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні "Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб.

На виконання вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України слід зазначити, що вона підтверджую те, що на час подачі даної позовної заяви нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з цим самим предметом та з цих самих підстав.

Частина 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» роз`яснює, що за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюються в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється станом на 1 січня відповідного року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2025 року складає 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривні, а розмір судового збору, відповідно, становить 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Понесені судові витрати зі сплати судового збору за розгляд даного позову залишає за собою.

Враховуючи викладене вище, та керуючись ст. ст. 15, 1216-1218, 1220, 1223, 1261, 1268, 1270, 1272, 1277 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 174-177, 184, 187 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. 79-1 Земельного кодексу України, п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», - позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

29.01.2025 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/129/25, провадження № 2/368/410/25.

30.01.2025 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до слухання в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 16 год. 00 хв. 05.03.2025 року.

В підготовче судове засдання, яке відбулося 05.03.2025 року, позивачка ОСОБА_1 , не з`явилася, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 05.03.2025 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської облаті, - не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява відповідача, в якій він просить суд слухати справу без участі його представника, проте задоволення позову відповідач не заперечує, процесуальні наслідки визнання позову зрозумілі.

Визнання позову відповідачем, - Кагарлицькою міською радою Обухівського району Київської області в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам проведення підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_10 , - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 12.05.2016 р. Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, та про що 12.05.2016 р. складено відповідний актовий запис за № 87.

Згідно свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 виданого 22.12.1965 р. Кагарлицькою сільською радою, в графі «батьки» записані:

- Батько - ОСОБА_4 ;

- Мати - ОСОБА_2 , - спадкодавець по даній справі.

В подальшому позивачка змінила своє дошлюбне прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , - в результаті реєстрації шлюбу.

Так, - позивачка 03.08.1985 р. згідно актового запису №75 уклала шлюб із ОСОБА_5 , та змінила дошлюбне прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_4 , яке видане 03.08.1985 р. відділом ЗАГС Київської області.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 01.09.1995 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицької РДА, батько позивачки, - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 01.09.1995 р. зроблено відповідний актовий запис за № 132.

Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ № 110071, виданого 21.01.1998 р. Кагарлицькою міською Радою народних депутатів, - громадянці ОСОБА_2 (матері позивачки), за її життя, - на підставі рішення Кагарлицької міської ради народних депутатів VII сесії XXII скликання від 18.09.1997 р. було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.274 гектарів в межах згідно з планом.

Земельна ділянка розташована на території м. Кагарлик Кагарлицької міської ради Кагарлицького (наразі Обухівського) району Київської області, цільове призначення земельної ділянки, - для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства.

Державний Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №241.

Вищевказана земельна ділянка, що за життя належала матері позивачки, - ОСОБА_8 (спадкодавець по даній справі), та яка (земельна ділянка) знаходиться в АДРЕСА_1 , - входить до складу спадщини, розташовано житловий будинок АДРЕСА_2 , який належить позивачці на праві особистої власності, що підтверджується договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. 27.03.1999 р. за №1с-388 та зареєстрованим в Кагарлицькому бюро технічної інвентаризації за № р4450, кн. 13.

Під час формування вищезгаданої земельної ділянки та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, площу земельної ділянки 0.1000 га., - було визначено для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та присвоєно кадастровий номер :01:495:0068, іншу частину земельної ділянки площею 0.1740 га., - визначено для ведення підсобного сільського господарства (землі сільськогосподарського призначення) та присвоєно кадастровий номер :01:497:0029. Зазначене вище підтверджується, зокрема витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 22.12.2016 p. № HB- 016 та № НВ-016.

Згідно до ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка набуває статусу об`єкта цивільних прав з моменту її формування, яке полягає у визначенні її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. А сформованою вона вважається з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, - інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, заяви про прийняття спадщини іншими особами подані не були, заповіту не складено, спадкову справу після померлої ОСОБА_9 , - не заведено.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З урахуванням цього, позивачка ОСОБА_1 , як рідна дочка спадкодавця ОСОБА_2 , - є спадкоємцем першої черги за законом (спалдкова трансммісія).

Позивачка була необізнаною у порядку прийняття спадщини, а тому, - у встановлений законом строк, - вона не звернулася до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини та, відповідно, - отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Це обумовлено тим, що позивачка вважала себе такою, що вже прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини (день смерті) вона проживала спільно із спадкодавцем без реєстрації місця проживання за однією адресою і протягом 6-ти місячного строку з дня її смерті, - не заявляла про відмову від неї.

Факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, зокрема, - підтверджується, довідкою виданою 27.12.2024 р. депутатом Кагарлицької міської ради VIII Демиденко Людмилою Вікторівною .

Лише згодом, після спливу значного відрізку часу, від сторонніх осіб позивач дізналася, що спадщину їй слід оформити у нотаріуса за місцем реєстрації померлої, або її фактичного проживання на момент смерті, де позивачці повинні видати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно- екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України відповідно до Постанови від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», - з 12 березня 2020 р. установив на всій території України карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався до 30.06.2023 р.

Поширення пандемії коронавірусної хвороби на території України і встановлення карантину з 12.03.2020 по 30.06.2023 року з введенням обмежень на пересування і перебування у публічних місцях, встановленням особливих режимів у роботі різних установ та державних органів є загальновідомими обставинами і не підлягають доказуванню.

У зв`язку із запровадженням карантину, було обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, а також необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), - перешкоджало і безумовно вплинуло на пропуск позивачкою строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Також, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, - в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався і який діє на час розгляду цієї справи.

Маючи намір оформлення спадкових прав, позивачка 21.11.2024 року звернулася до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Кулініченка М.Г., який (нотаріус) у своєму листі № 208/01-16 від 21.11.2024 року повідомив позивачку, що нею пропущено визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Нотаріус рекомендував звернутися до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1272 ЦК України.

Суд, з огляду на матеріали справи, вважає, що позивачка мала об`єктивні перешкоди для реалізації свого права на прийняття спадщини, в зв`язку з чим, - наявні підстави для визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, - шляхом винесення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, - спору про спадкування немає, а сама спадщина не визнана відумерлою відповідно до ч. 1, 2 ст. 1277 Цивільного кодексу України, а отже, - спадщина є досі відкритою, тому, відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, - позивачка має право на її прийняття, - як спадкоємець першої черги.

Суд вважає, що задоволення даного позову не порушить права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки інших претендентів на спадщину у спадкодавця не має, при цьому, - позивачка в іншому порядку, ніж судовий, - не може захистити свої права на прийняття спадщини. Суд зазначає, що завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Постановления рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування" фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні "Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка ОСОБА_10 правомірно скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом про визначення їй додаткового строку, - достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_2 , - який повинен бути задоволений, - шляхом винесення судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 1223, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, п. 24 Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 4, 174- 175, 258 259, 263 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кагарлицької об`єднаної територіальної громади Обухівського районеу Київської області в особі, - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.

Визнати причини пропуску фізичною особою:

- ОСОБА_10 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою місто Кагарлик Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_6 ), шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Кагарлик Київської області, Україна, (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 12 травня 2016 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис про смерть № 87, вчинений 12 травня 2016 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області), - поважними, та:

- встановити фізичній особі, - ОСОБА_10 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці місто Кагарлик Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_6 ), -

- додатковий строк у три місяці з дня вступу даного рішення в законну силу, - для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Кагарлик Київської області, Україна, (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 12 травня 2016 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис про смерть № 87, вчинений 12 травня 2016 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Закаблук