Справа №461/842/25
Провадження №2/461/952/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

секретар судового засідання Басараб Д.Е.,

за участі:

представника позивача Бєлікова О.С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса,-

в с т а н о в и в :

31.01.2025 адвокат Бєліков О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 13609,09 грн безпідставно набутих коштів, 1211,20 грн судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №45250 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості. 15.06.2021 на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем Хохловим К.К. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_3. 03.08.2021 приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, та направлено до Департаменту патрульної поліції () до виконання, а саме: стягнення 20% з доходів ОСОБА_1 до виплати загальної суми боргу. 14.12.2022 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/24046/21, яке набрало законної сили, виконавчий документ (виконавчий напис нотаріуса) визнано таким, що не підлягає виконанню. 22.02.2024 виконавче провадження НОМЕР_3 закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». 24.01.2025 представником позивача подано адвокатський запит до приватного виконавця Хохлова К.К. про надання довідки (листа) щодо сум, стягнутих із доходів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_3, у відповідь на який листом від 28.01.2025 приватний виконавець повідомив, що під час примусового виконання вказаного виконавчого документа, на депозитний рахунок приватного виконавця надходили грошові кошти, стягнуті із заробітної плати боржника. Так, в рахунок погашення заборгованості, на користь АТ «Ідея Банк» було стягнуто та перераховано 13609,09 грн. Зважаючи на наведене, просить позов задоволити.

Ухвалою судді від 05.02.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

26.02.2025 представником відповідача АТ «Ідея Банк» Рибак Н.І. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні, з огляду на наступне. У зв`язку з порушенням позивачем договірних зобов`язань по кредитному договору, в цілях захисту свого порушеного права, АТ «Ідея Банк» було ініційовано вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису №45250 від 19.05.2021, який згодом було пред`явлено до примусового виконання. Таким чином, із боржника на користь кредитора було стягнено кредитну заборгованість на підставі виконавчого напису, та в межах виконавчого провадження НОМЕР_3. Проте, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.12.2022 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №45250 від 19.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Вважає, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Отримані в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 кошти були направленні для погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, а тому підстави на яких були отримані такі кошти не відпали. Відтак, факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не може бути підставою для повернення стягнених за ним коштів в порядку статті 1212 ЦК України, оскільки таке стягнення здійснюється у зв`язку з укладенням між позивачем та відповідачем правочину. Також вважає необґрунтованим та неспівмірним розмір витрат на правничу допомогу, про який заявив представник позивача у поданому позові.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Бєліков О.С. (в режимі відеоконференції) позов підтримав, з підстав у такому наведених, просив задоволити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача АТ «Ідея Банк» не з`явилася, у поданому відзиві на позовну заяву просить здіснювати розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Судом встановлено, що 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №45250 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» невиплачених в строк грошових коштів на підставі кредитного договору №Z06.00405.004081581 від 05.07.2018, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк якого настав 05.01.2020, в загальному розмірі 176556,06 грн, який зареєстрований в реєстрі за №45250 (а.с.12).

Постановою приватного виконавця Хохлова К.К. від 15.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3, з примусового виконання виконавчого напису №45250, виданого 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість в розмірі 176556,06 грн (а.с.13-14).

03.08.2021 у вказаному виконавчому провадженні приватним виконавцем Хохловим К.К. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 ,, та направлено до Департаменту патрульної поліції () до виконання, а саме: стягнення 20% з доходів ОСОБА_1 до виплати загальної суми боргу (а.с.16-17).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.12.2022 у справі №760/24046/21 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов Кирило Костянтинович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий напис №45250 від 19.05.2021, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором №Z06.00405.004081581 від 05.07.2018 у розмірі 176 556,06 грн, таким, що не підлягає виконанню (а.с.20-24).

Вказане рішення набрало законної сили 16.01.2023.

22.02.2024 приватним виконавцем Хохловим К.К. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_3, на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що надійшло рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14.12.2022 у справі №760/24046/21, яким виконавчий документ визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с.18-19).

Відповідно до відповіді приватного виконавця Хохлова К.К. від 28.01.2025 №745, в рахунок погашення заборгованості на користь АТ «Ідея Банк» в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 стягнуто та перераховано 13609,09 грн.

За змістом статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володiння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.

При цьому, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Майном, як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

За таких обставин, враховуючи те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №45250 від 19.05.2021 визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій АТ «Ідея Банк» набуло кошти від позивача, внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням такого виконавчого напису. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі №910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі №910/1531/18.

На підставі наведеного вище суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» підлягають до задоволення, та з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 13609,09 грн безпідставно стягнутих коштів у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 за виконавчим написом №45250, виданим 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником позивача до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правничої допомоги від 24.01.2025, укладений між Адвокатським об`єднанням «Олешко і Скрипка» та ОСОБА_1 ; ордер про надання адвокатом Бєліковим О.С. правничої допомоги ОСОБА_1 №1218565 від 29.01.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001634; рахунок на оплату №6 від 27.01.2025; акт надання послуг №6 від 27.01.2025.

Згідно ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, та того, що позовні вимоги задоволено повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути 3000 грн витрат на правничу допомогу, та суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса - задовольнити.

Стягнути із Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 13609,09 грн (тринадцять тисяч шістсот дев`ять гривень дев`ять копійок) безпідставно стягнутих коштів у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 за виконавчим написом №45250, виданим 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

Стягнути із Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 1211,20 грн сплаченого судового збору та 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 05.03.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

відповідач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», код в , 79008, м. Львів, вул. Валова, 11.

Суддя О.Б. Кротова