БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2137/24
Провадження № 2/497/170/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Ільєва Д.Д., розглянувши за відсутністю сторін в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району області та ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не проживала за однією адресою зі спадкодавцем на момент смерті, третя особа на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2024р. позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просить встановити факт того, що її рідний брат ОСОБА_2 не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, - не проживав за цією адресою разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі - і на день її смерті.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після чого відкрилася спадщина, яка складається з її частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташовані на АДРЕСА_1 , та іншого майна. Вона, позивач, - є дочкою померлої та прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері шляхом проживання за однією адресою з спадкодавцем на час його смерті та шляхом подання у встановлений строк заяви до нотаріального органу про прийняття спадщини, однак, на момент смерті її матері ОСОБА_4 , разом з нею у вищевказаному будинку був зареєстрований ще син матері - її, позивачки, брат - ОСОБА_2 , який фактично не проживає за зазначеною адресою з 1995р., оскільки він виїхав до РФ, набув там громадянства РФ і проживає та працює там й станом на теперішній час. Встановлення цього юридичного факту позивачу необхідно для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті матері, тому вона змушена звернутися до суду.

У судове засідання позивачка не прибула, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутністю, представник відповідача - Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та відповідач ОСОБА_2 надіслали суду заяви, що вимоги позову визнають, просять розглянути справу без їх участі.

Третя особа на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 - також до суду не прибула, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 23.04.2024р. Болградським відділом ДРАЦС у Болградському районі Одеської області Південного МУ МЮ (м.Одеса), а/з№258, а.с.14);

- згідно свідоцтва про народження позивача (серії НОМЕР_2 від 05.01.1981р., а/з№4, а.с.15), яка змінила своє прізвище після укладення шлюбу з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 " (а/з №47), та свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_2 (серії НОМЕР_3 від 11.04.2003р., а/з №136, а.с.18), - їх батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ;

- довідками Кубейської сільської ради Болградського району від 22.07.2024р. за №03-01-11/352 та №03-01-11/353 підтверджується, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - постійно проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1 , з нею разом за цією ж адресою був зареєстрований її син - відповідач ОСОБА_2 (а.с.23-24);

- довідкою Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 01.05.2024р. за №03-01-11/2203 підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у АДРЕСА_1 , але не проживає за даним адресом довго - тривалий період (а.с.24);

- з акту опитування свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 24.07.2024р., що завірений секретарем Кубейської сільської ради за р.№126,127 (а.с.19), вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 1995р. виїхав з села Кубей до РФ, де проживає та працює до теперішнього часу, останній раз він приїжджав до батьків в гості у 2012р., погостював близько тижня і поїхав, з того часу до села не приїжджав; на поховання батька, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і на похорони матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - відповідач ОСОБА_10 не приїжджав, на момент смерті батька разом з ними також не проживав (а.с.26);

- згідно відповіді приватного нотаріуса Агбун М.І. на ухвалу суду (за №1029/01.16 від 05.12.2024р.), - спадкова справа щодо майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - заводилася за №260/2024, спадкоємцем за законом її майна є ОСОБА_1 - позивачка, та ОСОБА_3 - третя особа, інших спадкоємців не вбачається;

- відповідно до заяви представника відповідача - Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області - відповідач вимоги позивача визнає в повному обсязі;

- відповідно до заяви відповідача ОСОБА_2 - він також вимоги позивача визнає в повному обсязі.

Згідно ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А, відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч1ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ч.1ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а, ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВС України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998р. у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

П.23 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, а, згідно п.3,23 цієї ж Постанови №7 зазначено. що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3ст.1268 ЦК України, є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Державна реєстрація за певною поштовою адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за цією адресою реєстрації. Ця ж норма Закону вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов й Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020р. (справа №569/15147/17, провадж.№61-39308св18), та від 28.04.2021р. (спр.№204/2707/19, пров.№61-15380св20).

Положеннями ч.ч.1,6ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права вбачається висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті спадкодавця. За ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем мається на увазі як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання зі спадкодавцем за однією адресою, а ч.3ст.1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що цілком можуть бути відмінними один від одного.

Відповідач ОСОБА_2 , таким чином, не проживаючи разом з вищевказаними спадкодавцем - його матер`ю - станом на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, а також не звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України 6-ти місяців, - не може вважатися такою, що прийняв спадщину після свої матері шляхом проживання з нею.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.1,2,12,13,76-84,89,95,247ч.2,258-259,263-266,273,352,354 ЦПК України, 1,6, 29,1168,1216-1218,1223,1261,1268-1270,1296 ЦК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не проживала за однією адресою зі спадкодавцем на момент смерті, третя особа - ОСОБА_3 .

Встановити наступний юридичний факт та визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживав з 1995р. за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі - не проживав за цією адресою разом з його матір`ю - спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - станом на день її смерті.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 24.01.2024 року.

Суддя А.В. Кравцова