Справа № 375/1220/24
Провадження № 2/375/90/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 березня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Смик М.М.,

за участю секретаря судових засідань Киричок В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позов обґрунтовувала тим, що з 20 жовтня 2011 року вона перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, який рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 13 грудня 2013 року розірвано. У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 2 жовтня 2012 року стягнено з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 липня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначала, що відповідач сплачує аліменти, проте син часто хворіє, а, відтак, потребує додаткових витрат.

З урахуванням зазначеного, позивач просила стягнути з відповідача на її корить додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 7 499,30 грн.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року відкрито провадження та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 6 лютого 2025 року о 11 год 30 хв.

6 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 5 березня 2024 року у зв`язку з неявкою сторін.

Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направлені йому повістки повернулися до суду не врученими у зв`язку з тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою»

Суд враховує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14 серпня 2020 року у справі № 904/2584/19).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18)

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 280 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

Відзив на позовну заяву та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що з 20 жовтня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 13 грудня 2013 року розірвано.

У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 5 квітня 2012 року.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 2 жовтня 2012 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 липня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу положень статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 міститься висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина перша статті 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77 та частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач посилалась на те, що син частко хворіє у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на лікування та ліки. На підтвердження цих обставин позивач долучила до матеріалів справи виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , медичну карту № 29 ОСОБА_3 , довідку; консультативний висновок педіатра; копії талонів на замовлення; розрахунок вартості послуг та копії квитанцій.

На підтвердження понесених витрат позивач долучила до матеріалв справи:

- замовлення № 624045915 на лабораторні аналізи з квитанцією про оплату від 1 вересня 2022 року - вартість 1 030 грн,

- замовлення № 624045952 на лабораторні аналізи з квитанцією про оплату від 2 вересня 2022 року - вартість 400 грн,

- замовлення № 624045874 на лабораторні аналізи з квитанцією про оплату від 30 серпня 2022 року - вартість 1 200 грн,

- замовлення № 624047970 на лабораторні аналізи з квитанцією про оплату від 6 грудня 2022 року - вартість 2 820 грн ,

- клінічні обстеження ТОВ «НЕО-ЛАБ» з квитанцією про оплату від 22 серпня 2022 року - вартість 730 грн,

- клінічні обстеження ТОВ «НЕО-ЛАБ» з квитанцією про оплату від 22 серпня 2022 року - вартість 770 грн,

- розрахунок вартості послуг від 29.08.2022 року на ОКТ зорового нерва або сітківки - вартість 1 000 грн,

- лабораторні аналізи, замовлення від 21 лютого 2024 року з квитанцією про оплату - вартість 2 390 грн,

- консультація дитячого гастроентеролога від 5 грудня 2024 року - вартість 1 500 грн,

- квитанції на придбання ліків за призначенням лікарів на 2 аркушах на суму - 3158 грн.

Всього понесенні витрати в розмірі 14 998,60 грн.

З урахуванням зазначеного позивач вважає, що відповідач повинен сплатити половину вартості понесених витрат на лікування дитини, що становить 7 499,30 грн.

Оцінивши надані у справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, які викликані особливими обставинами, зокрема, в даному випадку хворобою дитини, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а саме стягувати з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 7 499,30 грн.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На час ухвалення рішення, суду не надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору.

Тому з ОСОБА_2 на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись статтями 180-185, 191 СК України, статтями 5, 12-13, 76, 81, 133, 141, 142, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 7 499,30 (сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень тридцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави 1 211,20 грн - судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якапроживає у квартирі АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 5 березня 2025 року.

Суддя Марина СМИК