ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2337/25 Справа № 180/2178/24 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування посилався на те, що він знаходився у трудових відносинах з АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат".

За час роботи на даному підприємстві він, отримав електротравму, що підтверджується Актом за Формою Н-1 від 01.02.2000 року № 6/1.

З 19.01.2000 року до 24.01.2000 року він перебував у реанімаційному відділенні Марганецької ЦМЛ, після чого був направлений в опікове відділення міської клінічної лікарні №2 м. Дніпропетровська, де проходив стаціонарне лікування до 03.07.2000 року. В подальшому, протягом усього життя, він вимушений був боротися з наслідками перенесеної електротравми. Внаслідок опіку у нього було понівечене обличчя. У зв`язку з чим він неодноразово проходив лікування у різних медичних закладах та переніс де-кілька хірургічних операцій.

За висновком МСЕК йому встановлено першу групу інвалідності та 85% втрати працездатності.

Так, згідно із довідкою МСЕК від 03.05.2001 року серія МСЕ-ДНА-01 № 235830 за результатами огляду йому встановлено 85% втрати професійної працездатності та першу групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він був змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, виснажливе і недешеве лікування та перенесення операцій.

Просив стягнути з АТ «Марганецький збагачувальний комбінат» в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я 300000 грн з утриманням податків та зборів, згідно з чинним законодавством України.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень, без утриманням податку та обов`язкових платежів.

Стягнуто з АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, апеляційну скаргу задовольнити.

Зазначає, що що згідно Додатку № 2 до Акту форми Н-1 №6/1 від 01.02.2000 року про нещасний випадок, який стався 19.01.2000 року о 20 годині 45 хвилин на Грушевському

кар`єрі ВАТ «Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат» однією з осіб яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці є машиніст екскаватора ОСОБА_1 , який не виконав технічні заходи при роботі з електроустановками. Порушив п.п.2.1.3. та 4.1.1. «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», п.п.2.1.3.1. та 2Л.5.1. Інструкції з безпеки праці для машиніста та помічника машиніста екскаватора. Позивач не оскаржував висновки, викладені в Акті форми Н-1 №6/1 від 01.02.2000 року про нещасний випадок, який стався 19.01.2000 року о 20 годині 45 хвилин на Грушевському кар`єрі ВАТ «Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат».

Таким чином ОСОБА_1 погодився, що нещасний випадок стався з ним саме в зв`язку з його недбалістю про особисту безпеку. За таких підстав вважають, що для притягнення АТ «Марганецький ГЗК» до відповідальності за нанесені моральні страждання відсутні усі умови правопорушення, а саме: наявність прямої дійсної шкоди, протиправність дії або бездіяльності Відповідача; причинний зв`язок між протиправним порушенням свого обов`язку і шкодою, що наступила; вина сторони (винні дії).

Крім того, відповідно до матеріалів справи, позивач не надав до суду довідку МСЕК про проходження первонного огляду у звязку з тим, що вона не збереглася. Тому визначити коли саме позивачу було первинно встановлено втраут працездатності судом не надалося можливості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, як законне та обгрунтоване, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання документів в електронному суді представником відповідача (а.с.84 зворот) та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу. Від ОСОБА_1 надійшла заява про слухання справи у його відсутність.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого на даний час є АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_1 , заведеної 20 травня 1981 року на ОСОБА_1 .

19 січня 2000 року ОСОБА_1 отримав травму на виробництві, яка обумовлена умовами, в яких він працював, а саме - електротравму: електроопік і опіки полум`ям електричної дуги голови, правого плеча, обличчя. шиї, лівої кисті III-АБ-IV ступеню до 6%, травматичний шок, що підтверджується Актом № 6/1 про нещасний випадок, що стався 19 січня 2000 року о 20 год. 45 хв. ( форма Н-1) від 01.02.2000 року.

За даним нещасним випадком складено акти за формою Н-1 від 01 лютого 2000 року.

Відповідно до Додатку № 2 до Акту форми Н-1 №6/1 від 01.02.2000 року однією з осіб яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці є машиніст екскаватора ОСОБА_1 , який не виконав технічні заходи при роботі з електроустановками. Порушив п.п.2.1.3. та 4.1.1. «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», п.п.2.1.3.1. та 2Л.5.1. Інструкції з безпеки праці для машиніста та помічника машиніста екскаватора.

Згідно довідки МСЕК від 03.05.2001 року Серія МСЕ-ДНА-01 № 235830 ОСОБА_1 при первиному огляді встановлено 85% втрати професійної працездатності та першу групу інвалідності по трудовому каліцтву та визначено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникла з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності.

Зазначений висновок відповідає встановленим обставинам та узгоджується з положеннями статей 153, 237-1 КЗпП України.

Частина четверта статті 43 Конституції зазначає, що кожен має право на належні, безпечні умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що надані позивачем письмові докази є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування.

Висновок суду підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-1 від 01 лютого 2000 року, в якому зазначено, що 19 січня 2000 року ОСОБА_1 о 20 год. 45 хв. отримав травму на виробництві, яка обумовлена умовами в яких він працював, а саме - електротравму: електроопік і опіки полум`ям електричної дуги голови, правого плеча, обличчя. шиї, лівої кисті III-АБ-IV ступеню до 6%, травматичний шок, що підтверджується Актом № 6/1 про нещасний випадок, що стався 19 січня 2000 року о 20 год. 45 хв. ( форма Н-1) від 01.02.2000 р.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17 зазначено, що право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Відповідач у своїх запереченнях не посилався на те, що позивач раніше уже використав своє право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із трудовим каліцтвом та таких доказів суду не надав.

Таким чином, наданими доказами підтверджено, що з позивачем стався нещасний випадок під час виконання ним трудових обов`язків, в результаті чого позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, чим підтверджується спричинення моральної шкоди відповідачем та наявність підстав для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, спричиненої втратою працездатності у зв`язку із виробничою травмою підлягають задоволенню.

Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України.

Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року вказано, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання, а тому не потребують якихось додаткових доказів.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки внаслідок незабезпечення роботодавцем безпечних і нешкідливих умов праці ОСОБА_1 встановлено втрату професійної працездатності в 85%. Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода, яку роботодавець зобов`язаний відшкодувати в силу зазначених вище норм закону.

Доводи про те, що відсутня вина відповідача в спричиненні моральної шкоди, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки в даному випадку вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодування моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника.

Визначаючи розмір, який підлягає стягненню у відшкодуваня моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивачеві встановлено втрату професійної працездатності в 85% та першу групу інвалідності.

Відповідач посилався на те, що нещасний випадок стався з вини самого позивача, який порушив Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів.

Відповідно до Додатку № 2 до Акту форми Н-1 №6/1 від 01.02.2000 року однією з осіб, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці є машиніст екскаватора ОСОБА_1 , який не виконав технічні заходи при роботі з електроустановками. Порушив п.п.2.1.3. та 4.1.1. «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», п.п.2.1.3.1. та 2Л.5.1. Інструкції з безпеки праці для машиніста та помічника машиніста екскаватора.

Отже, судом встановлено завдання позивачеві у зв`язку з ушкодженням здоров`я та втратою працездатності фізичного болю та душевних страждань, що характеризують

моральну шкоду. Крім того, встановлено, що причиною нещасного випадку стало невиконання посадових обов`язків саме позивачем.

При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги та не врахував зазначені обставини .

За встановлених обставин, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, колегія судів апеляційної інстанції враховує обставини, які мають суттєве значення: що висновком МСЕК встановлено втрату працездатності в 85% з 03.05.2001 року, травмування сталося в результаті невиконання посадових обов`язків самого потерпілого, вважає за необхідне зменшити розмір стягнутої суми у відшкодування моральної шкоди до 100 000 грн.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За встановлених обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначеного розміру моральної шкоди,яка підлягає стягненню на користь позивача.

Враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягнутої моральної шкоди,а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з огляду на положення ст.141 ЦПК України про взаємозарахування, судові витрати не підлягають відшкодуванню.А тому рішення в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 300 000 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Марганецький збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року в частині розміру стягнутої моральної шкоди змінити.

Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з Акціонерного товариства «Марганецький збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 з «250 000 грн.» до «100 000 (сто тисяч) грн.».

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року в частині стягнення з Акціонерного товариства «Марганецький збагачувальний комбінат» судового збору в сумі 1211,20 грн. скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 березня 2025 року.

Судді: