Справа №403/344/25 провадження № 2/403/379/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Карпяк Л.І.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі по тексту рішення - Долинський ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області) про скасування арешту з усього (рухомого та нерухомого майна), що перебуває у його власності. Позовна вимога обгрунтована тим, що ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області №3 від 19 травня 2008 року з метою забезпечення позовних вимог було накладено арешт на майно, що знаходиться за місцем проживання позивача, а саме: культиватор КСП-4, косілку КС-2 та плуг ПН-3-35. 20 травня 2008 року державним виконавцем Устинівського районного управління юстиції Барановим В.П. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все належне позивачу майно та заборонено здійснювати його відчуження. Враховуючи закінчення 27 травня 2008 року виконавчого провадження №7528394 по примусовому виконанню ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області №3 від 19 травня 2008 року та належність позивачу на праві приватної власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , подальше застосування арешту створює позивачу перешкоду у реалізації його права на вільне володіння та розпорядження майном.

В судовому засіданні по розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 прохав суд задоволити позов та скасувати арешт, накладений на все його майно. Суду пояснив, що йому на праві власності належить будинок, який він має намір продати, однак при перевірці документів нотаріус зайшовши до Реєстру виявив арешт, накладений за рішенням суду. Додатково зазначив, що саме діями державного виконавця були порушені його права, а гр-н ОСОБА_2 на даний час не має до нього ніяких претензій і він перебуває з ним в нормальних відносинах.

В судове засідання по розгляду справи по суті представник відповідача Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст.ст.14, 128 ЦПК України (а.с.68, 69). Згідно поданої заяви прохав суд розглянути справу без його участі, на розсуд суду, відповідно до наявних матеріалів (а.с.70).

З огляду на неявку в судове засідання відповідача суд, відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті в даному судовому засіданні без його участі.

На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, та процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року позовна заява була прийнята до розгляду з відкриттям провадження у справі та визначенням здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.25-26).

Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року витребувано від Державного нотаріального архів в Кіровоградській області копії матеріалів виконавчого провадження №7528394 та від Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області інформацію є Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження №7528394 (а.с.42-43).

Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року на підставі п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України закрито підготовче провадження у цивільній справі з призначенням судового засідання по розгляду справи по суті (а.с.63).

Заслухавши пояснення позивача, безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу по справі ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з надвірними прибудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (а.с.5).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серія АА №998625 від 20 травня 2008 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області Барановим В.П. було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 із забороною здійснювати його відчуження. Зазначена постанова винесена в межах примусового виконання ухвали №3 Устинівського районного суду від 19 травня 2008 року про накладення арешту на майно, що знаходиться за місцем проживання ОСОБА_1 , а саме: культиватор КПС-4, косілка КС-2, плуг ПН-3-35, з метою забезпечення позовних вимог (а.с.7).

Судових рішень, які були винесені у справі про накладення арешту на майно позивача ОСОБА_1 , в матеріалах архіву Устинівського районного суду Кіровоградської області виявлено не було (а.с.9).

Листом Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області №25088 від 21 травня 2025 року позивача ОСОБА_1 повідомлено про те, що виконавче провадження №7528394 стосовно примусового виконання ухвали Устинівського районного суду від 19 травня 2008 року №3 про накладення арешту на майно закінчено 27 травня 2008 року, виконавчий документ направлений до органу, який його видав. Згідно п.2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки, тому надати копію виконавчого документа не має можливості (а.с.8).

Як вбачається з інформації, наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна станом на 12 березня 2025 року, 21 травня 2008 року на підставі постанови серії АА №998625, виданої 20 травня 2008 року ДВС Устинівського району Кіровоградської області, було зареєстроване обтяження: вид - арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження - все майно, відомості про суб?єкта обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 (а.с.5).

Згідно з листом Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області №59902 від 14 жовтня 2025 року виконавче провадження №7528394 закінчено 27 травня 2008 року відповідно до п.8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (рішення суду виконано в повному обсязі). Встановити орган, якому направлено виконавчий документ, не має можливості в зв?язку зі знищенням виконавчого провадження по закінченню строків зберігання (а.с.53).

За змістом витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ) від 13 жовтня 2025 року, судом встановлено, що виконавче провадження №7528394 завершено 27 травня 2008 року згідно з п.8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» - рішення суду виконано в повному обсязі. При цьому боржником зазначений ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , фізична особа, а стягувачем: ОСОБА_2 , місце проживання: с.Криничне, фізична особа. Виконавчим документом є ухвала Устинівського районного суду від 19 травня 2008 року №3 (а.с.54-55).

Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право, за захистом якого позивач звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За відсутності підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачених ч.4 ст.59 Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч.1 ст.14, ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є, крім інших, виконавець та сторони (стягувач і боржник). Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У постанові від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 06 травня 2024 року у справі №725/3352/23, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі №554/5912/19, від 08 грудня 2022 року у справі №331/1383/20 та від 12 липня 2023 року у справі №214/2305/20.

У разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт, - стягувача у виконавчому провадженні (див. постанова Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі №462/8376/20).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, вони не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть (див. постанова Верховного Суду від 21 листопада 2022 року у справі №754/16978/21).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 заявив вимогу про зняття арешту з належного йому майна до Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої був накладений арешт на майно.

Натомість з матеріалів цивільної справи вбачається, що стягувачем у виконавчому провадженні №7528394 з примусового виконання ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області №3 від 19 травня 2008 року згідно з відомостями, наявними в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, є гр-н ОСОБА_2 , про наявність якого, як особи, в інтересах якої накладався арешт на майно позивача, останньому було достеменно відомо, що безпосередньо підтверджується наданими позивачем ОСОБА_1 поясненнями під час підготовчого провадження у справі, в яких він зазначив про відсутність у нього наміру залучати до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 , який є його тестем та з яким у нього на даний час нормальні відносини, оскільки вважає, що його права були порушені саме державним виконавцем, який виніс постанову про арешт всього, а не частини, належного йому майна.

Отже, встановлені судом під час підготовчого провадження обставини обумовлювали процесуальну необхідність залучення до участі у справі в якості належного відповідача гр-на ОСОБА_2 , яку позивач залишив поза своєю увагою, визначивши відповідача у справі на власний розсуд.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Учасники судового процесу та їхні представники, як зазначено у ч.1 ст.44 ЦПК України, повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

В контексті забезпечення права особи на доступ до правосуддя, судом береться до уваги, що позивач ОСОБА_1 , користуючись належним чином своїми процесуальними правами, з урахуванням наведених вище обставин мав реальну можливість як звернутись із позовом до належного відповідача, так і подати клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Натомість позивачем під час підготовчого провадження у справі однозначно була висловлена позиція (шляхом надання суду усних пояснень) про належність Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області, як відповідача, за пред`явленим ним позовом та відсутність у нього наміру замінити цього відповідача на іншого - ОСОБА_2 ..

З огляду на викладене, встановивши, що позовна вимога ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, пред`явлена до Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області, який не є ні боржником у справі, ні особою, в інтересах якої накладено арешт, тобто є неналежним відповідачем, не може бути вирішена без залучення до участі у справі належного відповідача - ОСОБА_2 , прав та обов`язків якого безпосередньо стосуються спірні правовідносини та який не є відповідачем у цій справі, що унеможливлює правильне встановлення фактичних обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку із неналежним суб`єктним складом учасників справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).

На підставі викладеного, з урахуванням того, що встановленими судовими витратами при розгляді даної справи згідно поданої позовної заяви є сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. і в задоволенні позову відмовлено повністю, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування на користь позивача вказаної суми судового збору в порядку розподілу судових витрат між сторонами.

Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту на майно відмовити повністю.

Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Повне ім`я та найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання, вказана в позовній заяві: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Долинський відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: вул.Тесленка, буд.№59 м.Долинська Кропивницького району Кіровоградської області, поштовий індекс 28500, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34753676.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 08 грудня 2025 року.

Суддя С.Ю.Атаманова