Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4966/25
Провадження № 2/332/3039/25
Ухвала

про закриття провадження у справі

05 грудня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

при секретарі судового засідання: Дубачовій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 100834409. На підставі платіжного доручення відповідачеві були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5 000,00 грн.

14.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 08Т, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100834409 від 29.05.2021 перейшло до позивача ТОВ «Діджи Фінанс».

ОСОБА_1 свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 20 015,00 грн, що позивач просить стягнути з відповідача разом із сумою сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою суду від 29.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи.

Представник позивача про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явився, разом з цим, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Від представника відповідача - адвоката Козарик Н.А., надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. У відзиві зазначено, що відповідач визнає факт укладення 29.05.2021 кредитного договору та перерахування на його картковий рахунок коштів в розмірі 5 000,00 грн. Відтак, він визнає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн, сплатив ці кошти на рахунок позивача, про що надає платіжну інструкцію від 28.10.2025. Разом з цим, позиція сторони відповідача щодо процентів в розмірі 15 015,00 грн обґрунтована тим, що з 2005 року і по теперішній час він є військовослужбовцем. Тобто, він є особою, яка прийнята на військову службу під час особливого періоду. Згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проценти за користування кредитом йому нараховуватися не повинні. З цих підстав також просила не здійснювати розподіл судових витрат у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу, залишивши їх за позивачем. Від представника відповідача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, просить прийняти рішення з урахуванням доводів, викладених у відзиві та стягнути з позивача на користь відповідача правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 100834409, згідно умов якого сума кредиту становить 5 000,00 грн; строк кредиту 30 днів (дата повернення кредиту - 28.06.2021); проценти за користування кредитом 15,00 грн, що нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 11-14).

На підставі платіжного доручення відповідачеві були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5 000,00 грн. (а.с. 26).

За умовами Договору між сторонами також погоджені графік розрахунків, загальна вартість кредиту, порядок обчислення процентів, та інші спеціальні умови, що є невід`ємною частиною Договору.

14.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 08Т, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100834409 від 29.05.2021 перейшло до позивача ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с. 18-20, 25).

Станом на дату відступлення, заборгованість за Кредитним договором № 100834409 від 29.05.2021 становить 20 015,00 грн та складається з наступного: 5 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 15 015,00 грн заборгованість за відсотками; 0,00 грн заборгованість за комісійними винагородами; 0,00 грн заборгованість за пенею (а.с. 17).

27.10.2025, згідно платіжної інструкції № 0.0..1, відповідач сплатив заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн на реквізити позивача, вказані на його офіційному сайті в розділі «Сплатити борг» https://dgf.com.ua/#pay (а.с. 69).

Разом з цим, щодо нарахованих процентів, суд зазначає наступне.

З долучених до відповіді на відзив доказів вбачається, що відповідач: з 2005 року є військовослужбовцем; з 22.08.2018 має статус Учасника бойових дій; в періоди часу з 24.02.2022 по 20.09.2022, 01.11.2022 по 08.12.2022, 17.01.2023 по 22.01.2023, 03.05.2023 по 17.05.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію рф проти України, перебуваючи в Донецькій та Луганській областях; станом на 06.03.2025 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . На підтвердження даних фактів стороною відповідача долучені копії відповідних документів (а.с. 70-76).

20.12.1991 введено в дію Закон України № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що є чинним і по теперішній час.

Згідно ч. 15 ст. 14 цього Закону в редакції від 23.04.2021 (чинній на момент укладення спірного договору - 29.05.2021), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні діє з 2014 року, воєнний стан введено з 24.02.2022, що діє і станом на сьогодні.

Таким чином, враховуючі вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що проценти в розмірі 15 015,00 грн не підлягають стягнення з відповідача на користь позивача, адже за чинним цивільним законодавством вони не повинні були нараховуватися.

Отже, станом на день розгляду справи в суді, в рамках даної справи відсутній предмет спору, оскільки заборгованість за тілом кредиту відповідачем сплачена добровільно, а щодо суми процентів суд дійшов висновку про їх необґрунтоване нарахування.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.09.2021 в рамках справи № 638/3792/20.

Щодо судових витрат.

Згідно частин 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16-ц. Тобто, витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн залишаються за позивачем.

Щодо судового збору, то він підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету України в повному розмірі, згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір», однак лише за клопотанням особи, яка його сплатила. Такого клопотання стороною позивача подано не було, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 2 422,40 грн також залишається за позивачем.

Щодо витрат відповідача на правничу допомогу, то вони підлягають до стягнення у повному обсязі в сумі 3 000,00 грн, оскільки ч. 5 ст. 255 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Приписами частин 3-4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Участь адвоката, який представляє інтереси відповідача у справі та факт надання правничої допомоги підтверджено наступними документами: копією ордера, копією акта приймання-передачі виконаних робіт від 28.10.2025 на загальну суму 3 000,00 грн, копією договору № 110/25 про надання правничої (правової) допомоги, укладеного 10.10.2025 між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Козарик Н.А., копією додаткової угоди № 1 від 28.10.2025, копією квитанції № 1 від 28.10.2025 на загальну суму 3 000,00 грн (а.с. 81-85).

Позивач не подав жодних заперечень з приводу неспівмірності витрат відповідача на правничу допомогу, а суд, в свою чергу, не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141-142, 255-256, 260 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцерозташування: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, понесені на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Суд роз`яснює, що згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала, що постановлена в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.С. Яцун