справа № 274/7134/24
провадження № 2/0274/1730/24
Рішення

Іменем України

(заочне)

05.03.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

в с т а н о в и в :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Гефест" в особі представника - адвоката Остащенко О.М. звернулося до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.03.2007 (борг по кредиту (тіло)) в розмірі 23984,72 доларів США, судові витрати в розмірі 56 817,52 гривень, з яких: судовий збір - 11817,52 гривень; витрати на правову допомогу - 45 000,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.2007 АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит в сумі 35 000,00 доларів США зі строком повернення до 14.03.2022 та зі ставкою за користування кредитом у розмірі 12,5%.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 для подальшого використання за цільовим призначенням.

05.02.2009 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 12.03.2007, відповідно п.2.1. додаткової угоди відповідачка з дати її підписання зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за кредитом шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів, розмір яких встановлено в сумі 341 долар США, до 05 числа кожного календарного місяця.

Також п.3.1. додаткової угоди №1 містить кінцевий термін повернення кредиту - до 14.03.2032.

08.12.2011 ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги до відповідачки за кредитним договором №0 від 12.03.2007.

Згідно виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, заборгованість склала 31 123,24 доларів США, з яких: за тілом - 30 115,47 доларів США (29 643,19 строкова) та 472,28 (прострочена)); за процентами - 1 007,77 доларів США (148 68 (строкові), 318,23 (прострочені понад 31 день) та 540,86 (прострочені до 31 дня).

За період видачі кредиту до моменту його відступлення ПАТ «Дельта Банк» відповідачка погасила кредит в сумі 4 884,53 доларів США, залишок заборгованості по кредиту (тіло) 30 115,47 доларів США.

За період перебування у власності ПАТ «Дельта Банк» права вимоги до відповідачки з 08.12.2011 по 07.05.2019 нею сплачено тіло кредиту в розмірі 6130,75 доларів США.

07.05.2019 ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» уклали договір № 1365/К купівлі-продажу прав вимоги до відповідачки за кредитним договором №0 від 12.03.2007.

Відповідно до п.1.3 договору №1365/К купівлі-продажу прав вимоги від 07.05.2019 права вимоги вважаються переданими покупцю з моменту підписання цього договору.

З моменту набуття позивачем права вимоги до відповідачки, остання жодного разу не здійснювала погашення за кредитним договором.

У зв`язку з порушення відповідачкою термінів повернення кредиту, позивач направив на адресу відповідачки вимогу про дострокове погашення заборгованості вих. №1113 від 16.11.2023, цінним листом з описом та повідомленням про вручення.

Через неотримання відповідачкою вимоги про дострокове погашення заборгованості, яка повернулась позивачеві, 12.12.2023 та вручена 27.12.2023, на 41 день з моменту відправлення вимоги - 21.01.2024 термін повернення кредиту.

З урахуванням того, що кредитор за кредитним договором виконав своє зобов`язання, видав кредит, за який відповідачкою придбано нерухоме майно, що передано в іпотеку, а відповідачка, яка згідно кредитного договору зобов`язана повернути отримані грошові кошти порушує зобов`язання, наявні підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.09.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, витребувано виписки по рахункам ОСОБА_1 в АТ «УкрСиббанк» (а.с. 60-62 т.2).

Протокольною ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 15.10.2024 закрито підготовче засідання у справі (а.с. 99 - 100 т.2).

Представник позивача в судове засідання не з"явилася, на адресу суду спрямувала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання, згідно відмітки Укрпошти " адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.03.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с. 10-13 т.1).

Згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту №0 від 12.03.2007 банк надав відповідачці споживчий кредит в іноземній валюті в розмірі 35 000,00 доларів США, а відповідачка зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 14.03.2022 року.

Згідно п.1.3.1 договору за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5 % процентів річних.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 для подальшого використання за цільовим призначенням.

Згідно п.2.1 договору у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається застава нерухомості, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 66,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю ОСОБА_1 , та порука ОСОБА_2 .

Відповідно до п.5.5 договору, у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахування процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

Відповідно до п.5.7 зазначеного договору у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту та/або сплати процентів та/або комісій банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, зазначений в п.2.1 договору, та інше майно позичальника.

Згідно п.11.1 розділу 11 кредитного договору, відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України, сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3, 4.9., 5.3., 5.5.,5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.

Зазначене у п.11.1. договору повідомлення (вимога) банку направляється листом (цінним з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур`єром на адресу позичальника, що вказана в розділі 12 цього договору (п.11.2. кредитного договору).

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 12.03.2007 є Графік погашення кредиту, підписаний сторонами договору (а.с.14-16 т.1).

05.02.2009 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 12.03.2007 (а.с.17 т.1).

Згідно умов п.3 додаткової угоди від 05.02.2009 сторонами погоджено кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше до 14.03.2032 року, встановлено розмір ануїтентного платежу, який складає 341 долар США щомісяця (п.2.1 додаткової угоди).

Згідно п. 1 додаткової угоди сторони погодили, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0 так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №1.

Згідно п. 9 невід`ємною частиною додаткової угоди є Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (додаток №1/1)(а.с.18-23 т.1).

До позовної заяви долучено виписку по кредитному договору ОСОБА_1 за період з 05.02.2009 по 22.12.2011, сформовану ПАТ «УкрСиббанк», згідно якої списана у збиток заборгованість за кредитними операціями складає 30 115, 47 доларів США (а.с.34-37 т.1).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, що підтверджується випискою (а.с. 23 т.1).

Згідно витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу від 08.12.2011 року, кредитний договір № 1, боржником за яким є ОСОБА_1 , значиться в реєстрі боржників право вимоги до якого перейшло до ПАТ «Дельта Банк». Загальний розмір заборгованості за кредитним договором склала 31 123,24 доларів США, з яких: за тілом - 30 115,47 доларів США (29 643,19 строкова) та 472,28 (прострочена)); за процентами - 1 007,77 доларів США (148 68 (строкові), 318,23 (прострочені понад 31 день) та 540,86 (прострочені до 31 дня).(а.с. 24 т.1).

Згідно виписки по особовим рахункам з 01.01.2010 по 19.07.2021, по рахункам угоди №13040415, сформованої 12.03.2023 ПАТ «Дельта Банк», вихідний залишок заборгованості станом на 19.12.2011 складав 29 643,19 доларів США, станом на 07.05.2019 - 13 972,64 доларів США (а.с.38 т.1 - 44 т.2).

07.05.2019 ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» уклали договір № 1365/К купівлі-продажу прав вимоги до відповідачки за кредитним договором №0 від 12.03.2007, за результатами відкритих торгів (ацкціону), оформлених протоколом №UA-EA-2019-03-21-000014-b від 15.04.2019 (а.с.66 т.2).

Відповідно до п.1.1 договору №1365/К купівлі-продажу прав вимоги від 07.05.2019 права вимоги продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів (надалі боржників), які виникли укладеними договорами (надалі - укладені договори) та/або на інших підставах наведених у додатку №1 до цього договору (надалі - права вимоги).

Згідно п. 1.2 договору покупець оплачує продавцю за майнові права грошові кошти (плату) у розмірі та у порядку визначених договором.

Згідно платіжного доручення №18 від 07.05.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» перерахувало на користь ПАТ «Дельта Банк» оплату за придбані на аукціоні права вимоги згідно протоколу №UA-EA-2019-03-21-000014-b від 15.04.2019 в сумі 8926414,210 грн (а.с.27 т.1).

У зв`язку з порушення відповідачкою термінів повернення кредиту, позивач направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення заборгованості вих. №1113 від 16.11.2023, цінним листом з описом та повідомленням про вручення (а.с.28-31 т.1).

Через неотримання відповідачкою вимоги про дострокове погашення заборгованості, яка повернулась позивачеві, 12.12.2023 та вручена 27.12.2023, на 41 день з моменту відправлення вимоги - 21.01.2024 термін повернення кредиту.

Судом за клопотанням представника позивача було витребувано в Акціонерного товариства «УкрСиббанк» виписку по рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.03.2007 на якому обліковувався виданий кредит станом на 12.03.2007 (дата видачі кредиту) та виписку по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.03.2007 на якому обліковувались кошти сплачені відповідачкою для погашення заборгованості за період з 12.03.2007 (дата видачі кредиту) по 08.12.2011 (дата відступлення права вимоги АТ «Дельта Банк») (а.с. 89-92 т.2).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» за договором про надання споживчого кредиту №№0 від 12.03.2007, за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитом (тіло) в розмірі 23 984,72 долари США (а.с.48-50 т.2).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина перша, друга статті 640 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно положень статті 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріалами справи підтверджується факт надання кредитних коштів ОСОБА_1 згідно договору №0 від 12.03.2007 та користування відповідачкою кредитними коштами.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами укладено договір у письмовій формі, в якому зазначено розмір та умови надання кредиту, його повернення.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не виконувалися належним чином умови укладеного між сторонами договору, у результаті чого у нього виникла вищевказана заборгованість перед позивачем.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Правилами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідач не виконуючи умови договору у встановлений строк, порушив вимоги статті 530 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів належного виконання зобов`язань за договором не надано.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача є правомірними та підлягають задоволенню.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.03.2007 (борг по кредиту (тіло)) в розмірі 23984,72 доларів США.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «ФК «Гефест» та Адвокатським бюро «Остащенко» укладено договір №16 від 15.06.2020 про надання правової допомоги (а.с.51 - 52 т.2)

Згідно додаткової угоди №46 від 09.05.2024 розмір гонорару адвокату адвокатського бюро, склав 3000,00 гривень за годину роботи (а.с. 53 т.2 ).

Відповідно до акту виконаних робіт Адвокатським бюро виконані роботи вартість яких склала 45000,00 грн, з яких: аналіз матеріалів (3 год) - 9000,00 грн, розрахунок суми стягнення та його складання (4 год) - 12000,00 грн, написання позовної заяви (5 год) - 15000,00 грн та участь в трьох судових засіданнях - 9000,00 грн (а.с.54 т. 2 ).

Таким чином витрати ТОВ «ФК «Гефест» на професійну правничу допомогу в справі, склали 45000,00 грн.

Згідно положень додаткової угоди №44 від 09.05.2024 до договору №16 від 15.06.2020 про надання правової допомоги, оплата гонорару адвоката АБ «Остащенко» здійснюється ТОВ «ФК «Гефест» після набрання законної сили рішення по справі №645/900/20.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд зазначає, що консультація, збір та правовий аналіз документів, формування правової позиції підготовка та подача позову до суду, а також пошук та аналіз актуальної судової практики фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову, а тому не є такими, що належать до стягнення.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторони.

Великою Палатою Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 також зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.

У свою чергу, неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами.

Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гефест» витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді у розмірі 12000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 11817,52 грн.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,247,258,263-265,274-275,279, 280-282, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Гефест" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Гефест" (, адреса: м.Київ, вул.Брановицького Ігоря, 3) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.03.2007 в розмірі 23984,72 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Гефест" (, адреса: м.Київ, вул.Брановицького Ігоря, 3) судовий збір - 11817,52 гривень; витрати на правову допомогу - 12 000,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2025 року

Суддя Т.М. Вдовиченко