06.03.2025 Справа № 940/326/25
Провадження по справі № 2/940/241/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Мандзюк С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до держави Україна в особі Президента України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: держава Сполучені Штати Америки в особі посольства Сполучених Штатів Америки в Україні, про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області із позовом до держави Україна в особі Президента України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: держава Сполучені Штати Америки в особі посольства Сполучених Штатів Америки в Україні про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000000,00 грн, завданої внаслідок порушення його права власності в об`єкті права власності Українського народу, а саме надрах.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК України визначено вичерпний перелік справ, які віднесені до альтернативної підсудності, тобто за вибором позивача.

Із позовної заяви вбачається, що позивач посилається на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу для звільнення від сплати судового збору, що у контексті ч. 5 ст. 28 ЦПК України передбачає також право звернення із позовом до суду за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно зі ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду, з дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено, тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Водночас, позивачем, окрім покликання у прохальній частині позовної заяви в частині щодо підстав звільнення від сплати судового збору, не наведено жодних аргументів, які б підтверджували наявність існування між сторонами правовідносин, що регулюються саме Законом України «Про захист прав споживачів».

Інших підстав для застосування альтернативної підсудності, що визначені нормами ЦПК України, не встановлено.

Відтак, з огляду на наведене, зважаючи на предмет спору та характер спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для застосування вимог ст. 28 ЦПК України в частині підсудності у цій справі та вважає необхідним застосувати ч. 2 ст. 27 ЦПК України про підсудність справи за місцезнаходженням відповідача, що територіально належить до Печерського районного суду міста Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне передати за підсудністю цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Президента України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: держава Сполучені Штати Америки в особі посольства Сполучених Штатів Америки в Україні, про відшкодування моральної шкоди до Печерського районного суду міста Києва (адреса: 01601, м. Київ, вулиця Володимирська, 15).

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 260, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Цивільну справу № 940/326/25 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Президента України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: держава Сполучені Штати Америки в особі посольства Сполучених Штатів Америки в Україні, про відшкодування моральної шкоди передати за підсудністю на розгляд Печерському районному суду міста Києва, адреса: 01601, м. Київ, вулиця Володимирська, 15.

Роз`яснити позивачу, що передача справи до іншого суду здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.В.МАНДЗЮК