Справа № 521/7930/24
Номер провадження № 2/521/97/25
17 листопада 2025 року місто Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси в складі:
головуючий суддя Плавич І.В.,
секретар судового засідання Петренко Д.В.,
розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Галайчук Ганни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу,
У провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси в складі судді Плавича І.В. знаходилась цивільна справа №521/7930/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживачів.
Рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 20.05.2025 у справі

№521/7930/24 позов задоволено: зобов`язано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 04 січня 2024 року; стягнуто з ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на користь держави судові витрати у розмірі 968,96 грн.

15.10.2025 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 адвоката Галайчук Г.С. про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у розмірі 5 000,00 грн та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування заяви покликається на те, що в даній справі позивачам надавалась правнича допомога ОСОБА_1 Адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» на підставі договору про надання правничої допомоги №05/04/2024 від 05.04.2025; ОСОБА_2 Адвокатським бюро «Галайчук Ганни Сергіївни» на підставі договору про надання правничої допомоги №05/04/2024 від 05.04.2025, загальна сума заявленого гонорару у становить 10 000,00 грн, про що також було заявлено позивачами при поданні позовної заяви.

30.10.2025 на адресу суду надійшли заперечення ТОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо ухвалення додаткового рішення, у яких представник відповідача вказує, що відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України докази на підтвердження понесених судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції ухвалено 20.05.2025, натомість, згідно з карткою руху зазначеної заяви датою відповідного документу є 15.10.2025. З огляду на наведене, Позивачами подано зазначену заяву із порушенням вимог щодо порядку та строків подання відповідних доказів, встановлених частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Відсутність доказів, які б документально підтверджували фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме відсутності відповідних платіжних документів про оплату Адвокатському бюро «Федяєва Сергія Володимировича» та Адвокатському бюро «Галайчук Ганни Сергіївни» заявленого гонорару. Таким чином, зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу заяв по суті справи та інших процесуальних документів, які були подані представниками позивача у даній справі, враховуючи ціну позову, відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн не відповідають критеріям реальності, співмірності є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено п.1 ч.1, ч.3 і 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

За визначенням ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У свою чергу, при ухваленні судового рішення від 20.05.2025 у справі

№521/7930/24 судом було вирішено питання про судові витрати у порядку передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України та наголошено на тому, що при поданні заяви про розгляд справи без участі сторін, представник позивача зазначив, що позивачі понесли судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн кожен, і зобов`язався надати відповідні докази до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Проте на момент винесення рішення ці докази до матеріалів справи не були додані.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, понесених або підлягаючих сплаті стороною у зв`язку з розглядом справи, визначається судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази мають бути подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення, якщо сторона раніше заявила про намір це зробити.

Судом встановлено, що згідно з карткою руху зазначеної заяви датою відповідного документу є 15.10.2025.

Таким чином, представником позивача було подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на професійну правову допомогу з порушенням строків, встановлених відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, Цивільний процесуальний кодекс України містить спеціальну норму з цього приводу, зі змісту якої вбачається, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21 дійшов аналогічного правового висновку.

З матеріалів справи встановлено, що в поданій заяві позивач жодним чином не обґрунтував поважності причин, які перешкодили йому подати докази щодо витрат на правничу допомогу у встановлений відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України строк.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї заяви про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.81,133,137,141,142,270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката Галайчук Г.С. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Плавич