Березівський районний суд Одеської області
06.03.2025
Справа № 494/307/25
Провадження № 2-о/494/26/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2025 року м.Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю. ,

за участю секретаря Станілевич А.В.,

представника заявника Гаврилович І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

07 лютого 2025 року адвокат Гаврилович І.П., яка є представником заявника ОСОБА_2 звернулася до Березівського районного суду Одеської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утриманні його брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на дату його загибелі, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час несення військової служби загинув брат заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить корінець сповіщення про смерть, виданий 09.06.2023 року командиром військової частини НОМЕР_2 .

Представник заявника зазначила, що починаючи з 11.09.2013 року по 05.12.2018 року заявник відбував покарання в державній установі «Одеська виправна колонія (№14)». Після звільнення він проживав разом з братом ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . У 2021 році ОСОБА_4 отримав 72 000 гривень за надання в оренду земельної ділянки, а потім, влітку 2022 року, за ці кошти купив будинок за адресою АДРЕСА_1 , в якому вони в подальшому і проживали до моменту смерті брата. Оскільки у 2022 році брата заявника було призвано на військову службу, тому він не встиг оформити право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 . Також, оскільки ОСОБА_2 тривалий термін відбував покарання, тому влаштуватися на роботу йому було важко, оскільки роботодавці не хотіли брати на роботу через наявність судимості, тому він був на повному утримання свого брата ОСОБА_3 до моменту його смерті. Після смерті брата він залишився без засобів існування, тому він звернувся до Пенсійного фонду України в м. Березівка із заявою про отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника. 14.06.2024 року Пенсійним фондом України в Одеській області було винесено відмову в призначенні пенсії оскільки не було надано підтвердження, що він дійсно перебував на утриманні свого брата до моменту його смерті. Брат заявника, перебуваючи на військовій службі, отримував заробітну плату та частину коштів передавав ОСОБА_2 . Брат оплачував комунальні послуги, купував для них продукти та все необхідне у побуті.

Той факт, що заявник проживав разом з братом та перебував на його повному утриманні, на думку представника, підтверджується довідками виданими Михайло-Олександрівським старостинським округом від 13.09.2023 року № 3/336 та від 22.09.2023 року № 3/358.

Враховуючи наведене, просить задоволити заяву.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив таку задовольнити.

Представник заінтересованої особи ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області був належними чином повідомлений про судовий розгляду, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, - на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Підпунктом 1 пункту 2 ст. 16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до положень п. 6. ст. 16 прим. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Згідно з ч. 2 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається з паспорту № НОМЕР_3 . Його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 25.09.2023 року.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження за №7 від 07.09.2023 року.

З корінця сповіщення про смерть (загибель) від 09.062023 за №284 року адресованого ОСОБА_7 вбачається, що її племінник сержант ОСОБА_3 1981 року народження, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , призваний на військову службу по мобілізації 20 березня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_7 , який вважався зниклим безвісти, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області.

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно довідки Михайло-Олександрівського Старостинського округу від 13.09.2023 року №3/336 вбачається, що дійсно громадянин ОСОБА_2 12.02.1989 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Михайло-Олександрівського Старостинського округу від 22.09.2023 року №3/358 вбачається, що громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні літньої кухні, яке надавав в користування нині покійний брат ОСОБА_3 . ОСОБА_3 за даною адресою перебував один, два рази на місяць на вихідні.

Згідно довідки про звільнення серія ОДС №15878 вбачається, що ОСОБА_2 відбував покарання в Державній установі «Одеська виправна колонія №14» з 11.09.2013 року по 05.12.2018 року.

Відповідно до розписки від 12.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 отримав орендну плату від ФГ «Клещенко С.П.» за земельний пай загальною сумою 72000 грн.

Згідно рішення Березівського районного суду Одеської області від 01.10.2024 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В судовому засіданні суд не допитав свідка ОСОБА_10 , так як за повідомленням представника заявника, свідок перебуває за кордоном і забезпечити його явку в судове засідання заявник не має можливості.

За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Суд вирішує питання у сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що наданих доказів по справі не достатньо для задоволення заяви. Окрім цього, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Довідки видані Михайло-Олександрівським старостинським округом від 13.09.2023 року № 3/336 та від 22.09.2023 року № 3/358 жодним чином не підтверджують факт утримання ОСОБА_3 заявника по справі ОСОБА_2 , а лише підтверджують місце проживання останнього, при цьому доказів перебування будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 у власності ОСОБА_3 , заявником не подано. Інших доказів перебування заявника на утриманні ОСОБА_3 суду також не подано.

Враховуючи викладене, суд вважає надані заявником докази недостатніми для встановлення факту його перебування на утриманні ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня його смерті, оскільки ці докази не містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують юридичний факт перебування на його утриманні, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 293, 294, 315 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_10 відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Панчишин А.Ю.