П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Миколаїв

справа №487/2240/24

провадження №22-ц/812/257/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Лівінського І. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2024 року, ухвалене о 9 год 35 хв під головуванням судді Кузьменка В. В., за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

07 березня 2024 року Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» (далі МКП «Миколаївводоканал») звернулося до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувало наступним.

Позивач вказував, що надає послуги з водопостачання та водовідведення відповідачам, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Укладення договору відбулося шляхом оформлення особового рахунку № НОМЕР_1 та видачі розрахункової книжки.

Нарахування за надані послуги здійснюється за нормою водоспоживання та водовідведення та за кількістю зареєстрованих осіб, бо прилад обліку в квартирі відсутній.

За особовим рахунком обліковується заборгованість за період з червня 2017 року по 31 січня 2024 року у розмірі 43 628,51 грн, яка складається з 42 714,59 грн за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та 913,92 грн абонентської плати.

Нарахування за надані послуги відбувалося відповідно до затверджених норм згідно благоустрою помешкання на підставі рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради №385 від 26 червня 1998 року, №592 від 14 липня 2017 року за нормою 9/8,85 куб.м та №661 від 28 липня 2021 року за нормою 6,40/6,27 куб.м на одну людину на місяць, які діяли у вказаний у заборгованості період. За зазначеним особовим рахунком нараховується також абонентська плата у розмірі 38,08 грн на місяць.

МКП «Миколаївводоканал» у повному обсязі та належним чином виконувало свої обов`язки щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідачі зобов`язань щодо оплати наданих послуг не виконували, будь яких скарг від них щодо ненадання послуг чи надання їх неналежної якості не надходило. Ними не подавалося заяв та підтверджувальних документів з питань тимчасової відсутності або заяв на опломбування запірних вентилів у квартирі. Також від відповідачів не надходило заяв щодо припинення користування послугами.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 43 628,51 грн та судовий збір у сумі 3028 грн.

Позиція відповідача ОСОБА_1 у суді першої інстанції

ОСОБА_1 заперечував у задоволенні позову щодо нього, посилаючись на те, що він був тільки зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 з 29 вересня 2021 року, однак ніколи не мешкав у цій квартирі. 14 грудня 2021 року він був прийнятий на військову службу за контрактом у військову частину НОМЕР_2 , яка розташована у АДРЕСА_3 , а тому з цієї дати проживав у казармі військової частини. Саме тому він жодних договорів з позивачем не укладав і не користувався комунальними послугами. Оскільки квартира є приватною власністю, то, на його думку, саме власник повинен сплачувати комунальні послуги та бути відповідачем по справі. Він не є ні наймачем, ні власником, ні членом сім`ї власника житла. Крім того, відповідач вважав, що наявні підстави для застосування позовної давності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2024 року позов МКП «Миколаївводоканал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 43 628,51 грн та з кожного судовий збір у сумі 605,60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими доказами доведений обов`язок відповідачів сплатити позивачу кошти за надані послуги водопостачання та водовідведення у вказаній судом сумі.

Щодо посилань відповідача ОСОБА_1 про те, що він за вказаною адресою не проживає, суд зазначив, що ним не були подані докази про це.

Що стосується застосування позовної давності, то суд вважав, що позивачем її не було пропущено, оскільки в Україні діяв карантин з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби, під час якого строки позовної давності були продовжені на строк дії такого карантину.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи, викладені ним в апеляційній скарзі є ідентичними тим, що він викладав у відзиві на позовну заяву.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

МКП «Миколаївводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач ОСОБА_1 не є власником вказаної квартири. За зазначений позивачем період власники квартири змінювалися декілька разів.

За цією адресою були зареєстровані: ОСОБА_2 до 13.02.2024 (дата початку реєстрації відсутня), ОСОБА_3 з 12.01.2012, ОСОБА_1 з 29.09.2021 до 13.02.2024, ОСОБА_4 з 19.09.2018 до 13.02.2024 (21.10.2021 р. змінив прізвище на ОСОБА_6 ), ОСОБА_5 з 11.02.2020 до 13.02.2024.

Згідно з розрахунком заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 обліковується заборгованість за період з червня 2017 року по 31 січня 2024 року у розмірі 43 628,51 грн, яка складається з 42 714,59 грн за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та 913,92 грн абонентської плати.

Нарахування за надані послуги відбувалось відповідно до затверджених норм благоустрою помешкання на підставі рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради №385 від 26 червня 1998 року, №592 від 14 липня 2017 року за нормою 9/8,85 куб.м та №661 від 28 липня 2021 року за нормою 6,40/6,27 куб.м на одну людину на місяць, також нараховувалася абонентська плата у розмірі 38,08 грн на місяць.

З наказу тво командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади Лицарів Зимового Походу №217-РС від 14 грудня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом на 3 роки у військову частину НОМЕР_2 , яка розташована у АДРЕСА_3 .

Посвідчення серія НОМЕР_4 від 15.02.2024 свідчить, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі, є учасником бойових дій.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статті 13, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875-ІV, який діяв до 01.05.2019, передбачають, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Норми статей 1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ, який набрав чинності 10.12.2017 р., визначають, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Кількісний показник комунальних послуг це кількість одиниць виміру обсягу отриманої споживачем комунальної послуги, визначена відповідно до показань вузла обліку та/або вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Норми споживання комунальних послуг кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством.

Плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Відповідно до статей 7, 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ послуга з централізованого водопостачання та водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст.11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позовні вимоги МКП «Миколаївводоканал» у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими доказами доведений обов`язок відповідачів, у тому числі ОСОБА_1 , сплатити позивачу у солідарному порядку кошти за надані послуги водопостачання та водовідведення у сумі 43 628,51 грн за період з червня 2017 року по 31 січня 2024 року.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду щодо відповідача ОСОБА_1 , оскільки досліджені докази свідчать, що він не є власником квартири АДРЕСА_2 , користувався житлово-комунальними послугами у цій квартирі з 29 вересня 2021 року (дата реєстрації) та по 13 грудня 2021 року (14 грудня був прийнятий на службу за контрактом (3 роки) у військову частину, яка розташована в Одеській області). Докази того, що він користувався наданими позивачем послугами у вказаній квартирі після вказаної дати, у матеріалах справи відсутні.

Отже, у ОСОБА_1 наявний обов`язок сплатити позивачу заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з 29 вересня по 13 грудня 2021 року, яка становить 500,65 грн.

За вказаний період позовна давність застосуванню не підлягає, бо вона пропущена не була.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 знайшли своє часткове підтвердження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вказане, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні стосовно вирішення позовних вимог МКП «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 у бік зменшення суми заборгованості.

Щодо судових витрат

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 , то підлягає здійсненню новий розподіл судових витрат щодо нього.

За розгляд справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 має сплатити позивачу судовий збір у сумі 34,76 грн.

У свою чергу позивач за розгляд справи в суді апеляційної інстанції має відшкодувати відповідачу ОСОБА_1 судовий збір у сумі 685 грн.

Керуючись ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2024 року в частині вирішення позовних вимог МКП «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 29 вересня по 13 грудня 2021 року у сумі 500,65 грн та судовий збір за подання позовної заяви у сумі 34,76 грн.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 685 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді І. В. Лівінський

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 06 березня 2025 року.