Номер провадження 2/489/1089/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - відповідач, ТОВ "ОТП Факторинг Україна"), треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського місцевого нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.05.2014 приватним нотаріусом Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №1892, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачу, який є майновим поручителем ОСОБА_2 за її кредитним зобов`язанням за кредитним договором, а за рахунок коштів, отриманих від їх реалізації, задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Вважає, що такий напис нотаріуса вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок проводиться неправомірне виконавче провадження, щодо виконання вказаного виконавчого напису . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.10.2014 у справі №489/3809/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 26.12.2007 в розмірі 33522,95 дол. США, що еквівалентно 267948,93 грн., заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 11170,92 дол. США, що еквівалентно 89289,16 грн., а також пеню у розмірі 100000 грн. У рішенні суду окрім того зазначено, що ухвалою суду від 28.10.2014 позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до відповідачів в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. В період подання позову до суду відповідач звертається до приватного нотаріуса за виконанням нотаріального напису щодо звернення стягнення на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу.

Спірний виконавчий напис неодноразово пред`являвся до виконання та виконавчі провадження були закриті. Рішенням Ленінського районного суду від 15.12.2022 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.05.2014 приватним нотаріусом Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №1892 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_2 на те лежить ОСОБА_1 27.02.2023 Постановою Миколаївського апеляційного суду скасовано дане рішення суду та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено. 20.03.2023 Постановою Верховного Суду постанова Миколаївського апеляційного суду від 27.02.2023 залишено без змін.

Позивач намагалась отримати відповідь від нотаріуса щодо засвідчення виконавчого напису, але відповідь не отримала. Вона не була повідомлена про заміну кредитора, а неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні, не направлення вимоги про погашення заборгованості позивачу, нарахування відповідачем заборгованості за кредитним договором та стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, свідчить про те, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. На адресу позивача вимога про заборгованість не направлялась, що позбавило її можливості оспорювати вимоги кредитора. З цих підстав просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1892 від 16.05.2014, вчинений приватним нотаріусом Бондар І.М. щодо звернення стягнення заборгованості за період іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідачі не скористалися, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

26.12.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № РCNL-В00/220/2007, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 , яка належить позивачу на праві власності на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.07.2004, зареєстрованого МБТІ 27.08.2004 за № 18497, та рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.06.2007, прийнятого до відома МБТІ 13.07.2007.

10.12.2010 між ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким останнє набуло право вимоги до відповідачів щодо сплати загальної суми заборгованості, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму боргу, усі та будь-які штрафні санкції на дату набрання чинності, а також право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності.

В травні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.10.2014 позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням суду від 28.10.2014 позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 33522,95 доларів США та заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 11170,92 доларів США та пеню у розмірі 100000,00 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

16.05.2014 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1892, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_4 за її кредитним зобов`язанням за кредитним договором № CNL-B00/220/2007 від 26.12.2007, укладеним між нею та ЗАТ «ОТП Банк», а за рахунок коштів, отриманих від їх реалізації, задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі:

- залишок заборгованості за кредитом 33522,95 доларів США;

- заборгованість по відсоткам по відсоткам за користування кредитом 11170,92 доларів США;

що всього становить 44693,87 долари США, що за курсом НБУ станом на 16.05.2014 становить 525385,11 грн.

- витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1700,00 грн.

Всього 527085,11 грн.

Строк, за який проводиться стягнення шість років один місяць два дні, а саме: з 26.12.2007 по 28.01.2014.

Спірний виконавчий напис неодноразово пред`являвся до виконання.

Так, 11.11.2014 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Терещенко А.О. винесено постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання спірного виконавчого напису, виконавче провадження №45360665.

Постановою від 22.12.2014 було повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявною забороною щодо звернення стягнення на майно боржника.

10.02.2016 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Собчук Ю.Р. було відкрито виконавче провадження № 50108195, з примусового виконання спірного виконавчого напису.

21.06.2017 постановою державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» - законом встановлено заборону на звернення стягнення на майно боржника. Виконавець встановив, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений на виконання в строк протягом двох років з моменту припинення мораторію на предмет іпотеки.

31.08.2020 приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. постановою відкрив виконавче провадження №62918062 з виконання спірного виконавчого напису.

28.10.2020 приватним виконавцем Баришніковим А.Д. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

28.12.2020, 10.02.2020 та 24.03.2021 були проведені електронні торги які не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. від 24.05.2021 виконавчий напис було повернуто стягувачу на підставі пункту 3 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. від 01.07.2021 відкрито виконавче провадження №65918569 з примусового виконання спірного виконавчого напису.

Вказані вище обставини встановленні рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.12.2022, постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.02.2023 та відповідно до частини статті 82 ЦПК України, не потребують доказування.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.02.2023 вище вказане рішення суду від 15.12.2022 скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 20.09.2023 у справі №489/6071/21 постанову Миколаївського апеляційного суду від 27.02.2023 залишено без змін.

Згідно з ст.18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 34, 87-89 Закону та пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 (який був чинний станом на 16.05.2014, тобто на час вчинення спірного виконавчого напису) такими документами є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості

боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону).

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач стверджує, що вона була не повідомлена про заміну кредитора, не було направлено вимогу про погашення заборгованості позивачу.

Чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. (Постанова КЦС ВС від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц)

Матеріали справи відомостей про факт направлення позикодавцем листа-повідомлення з вимогою сплатити борг і отримання/неотримання позичальником такого листа не містять.

Відсутність у Законі України «Про нотаріат» та у Порядку вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм щодо направлення вимоги боржнику та спливу тридцяти денного строку з моменту направлення такої вимоги не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, наведене вище також вказує на наявність спору щодо розміру заборгованості по кредитному договору.

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший - підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Перший етап не був дотриманий відповідачем, оскільки протилежного останнім суду не повідомлено.

Отже, виходячи з викладеного, як відповідачем, так і нотаріусом не були дотримані вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимим доказами.

Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовом.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки нотаріусом не дотримано вимог щодо порядку вчинення нотаріального напису, а іншого суду на час розгляду справи не надано.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4-13, 19,263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Задовольнити позов.

Визнати виконавчий напис, вчинений 16.05.2014 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за №1892, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірів сумі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 28д, ;

Третя особа 1: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця Євгена, 433, кім. 28;

Третя особа 2: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.03.2025.

Суддя В. В. Кокорєв