Ширяївський районний суд Одеської області
06.03.2025 Справа №: 518/340/25 Провадження № 2-з/518/3/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року селище Ширяєве

Суддя Ширяївського районного суду Одеської області Гуржій А.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Савчака Ярослава Олеговича про забезпечення позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бершацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Ширяївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 адвоката Савчака Ярослава Олеговича до товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бершацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно із позовною заявою представником позивача адвокатом Савчаком Ярославом Олеговичем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа у виконавчому провадженні №61073357, що перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича.

В обґрунтування заяви, представник позивача зазначає, що виконавчий напис оскаржується позивачем з підстав вчинення його з порушенням вимог законодавства; 12.12.2024 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відсутність забезпечення позову призведе до незаконного стягнення з позивача грошових коштів, що в подальшому може ускладнити ефективний захист та поновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до таких висновків.

Ч. 1 ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову за висновками Верховного Суду України в постанові №6-605цс16 від 25 травня 2016 року це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника), через що заходи забезпечення мають гарантувати можливість ефективної реалізації на практиці вимоги позивача на випадок розв`язання спору на його користь.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову». Згідно з роз`ясненням п. 10 зазначеної Постанови, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Оцінивши обґрунтованість доводів представника позивача, встановивши безпосередній зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та предметом позову, з огляду на положення статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що подана представником позивача заява про забезпечення позову є обґрунтована та така, що підлягає задоволенню.

Окрім того, запропонований захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача та не завдасть йому шкоди чи збитків, а лише відстрочить на період розгляду судової справи проведення виконавчих дій.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 21.02.2020 року у справі № 910/9498/19.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій уразі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, задоволення заяви представника позивача про зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса є підставою для припинення виконавцем вчинення будь-яких дій щодо його виконання.

Водночас підстав для обов`язкового надання зустрічного забезпечення позивачем на момент постановлення цієї ухвали суд не вбачає, а із забезпеченням позову пов`язані ризики неотримання виконання за грошовими зобов`язаннями, потенційні збитки від яких підлягають попередньому доведенню відповідачем, внаслідок чого надання зустрічного забезпечення наразі недоцільне.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 149, 150, 153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача задовольнити.

Зупинити стягнення по виконавчому провадженню №61073357 про примусове виконання виконавчого напису №79, виданого/вчиненого 02.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бершацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості, що перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили

Копію ухвали суду направити учасникам справи, третім особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Гуржій