ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії :

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-БЕЙС») на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2013 року між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №328/13/CL, відповідно до якого Кредитодавець видає Позичальнику кредит в сумі 2 740 000,00 грн., а Позичальник зобов`язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом до 05 травня 2014 року, в подальшому угодою змінено дату повернення кредиту на 05 травня 2015 року. Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем та надав кредитні кошти. Однак відповідач свої зобов`язання перед банком не виконала, неодноразово допускала прострочення оплати процентів за користування кредитом, зокрема з січня 2014 року взагалі припинила виконання кредитного договору.

22 травня 2015 року позивачем до відповідача направлено лист-попередження, в якому встановлена необхідність сплатити заборгованість протягом п`яти календарних днів з моменту отримання листа. Проте відповідач проігнорував дану вимогу, свої зобов`язання перед банком не виконала.

Таким чином станом на 20 серпня 2015 року у відповідача існує заборгованість: за основним боргом на суму кредиту у розмірі 2 739 999,99 грн. та зі сплати процентів за користування кредитом на суму 988 426,85 грн. Наявність простроченої заборгованості, в свою чергу, є підставою для нарахування неустойки, встановленої умовами розділу 4 Кредитного договору, а саме: 488 846,03 грн. пені, нарахованої за прострочення повернення основного боргу (тіла кредиту) за період з 06.05.2014 року по 07.05.2015року (п. 4.1. Кредитного договору), 157 473,73 грн. пені, нарахованої за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2013року по 31.07.2015року (п. 4.1. Кредитного договору), 1 000,00грн. штрафу (п. 4.3. Кредитного договору) а також 25 673,44 грн. - 3% від простроченої суми за період з 06.05.2014 по 07.05.2015 року (п. 4.2. Кредитного договору, ст. 625 ЦК України).

Однак позичальник свої обов`язки у повному обсязі перед позивачем не виконав, в результаті чого станом на 20.08.2015 року за кредитним договором №328/13-CL від 31.07.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 4 401 420,04 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року позов ПАТ «Златобанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ЗЛАТОБАНК» заборгованість за кредитним договором №328/13-CL від 31.07.2013 р. на суму 3 755 100,28 грн. з яких: 2 739 999,99 грн. основного боргу, 988 426,85 грн. відсотки за користування кредитом, 25 673,44 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості; 1 000,00 штраф передбачений умовами кредитного договору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Златобанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 646 319,76 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також не відповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначав, що у відповідності до п.4,1 розділу 4 кредитного договору від 31.07.2013 року за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/ або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, позивальник сплачує неустойки у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Згідно із п.4,3 розділу 4 вказаного договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 1 000 грн. за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, передбачених п.п.3.3.9, 3.3.10, 3.3.11, 3.3.13. Звертають увагу, що вказані пункти передбачають відповідальність за страхування предмету забезпечення, надання довідки про доходи і т.п. та не містять відповідальності за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Натомість згідно з п. 4.7 розділу 4 кредитного договору пеня та штрафи сплачуються додатково до прострочених сум кредиту та або процентів. Також зазначають що чинне законодавство не встановлює обмежень щодо можливості одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується із положеннями про свободу договору. З таких обставин одночасне стягнення штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штрафи є формами неустойки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2025 року залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-БЕЙС» у якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Златобанк».

В судове засідання, проведене в режимі відео конференції, з`явились представник ТОВ «Фінансова компанія «Ю-БЕЙС»- адвокат Авраміч В.О. та представник ОСОБА_1 адвокат Дордочкіна К.В..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 липня 2013 року між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 328/13/CL.

Відповідно до п.п. 1.3.-1.5. Кредитного договору Позивач надав Позичальнику кредит у сумі 2 740 000,00 (два мільйони сімсот сорок тисяч гривень) грн. з процентною ставкою 21 % річних; кінцевою датою повернення кредиту встановлено 05.05.2014 року.

Договором від 13.05.2014 року про внесення змін до Кредитного договору строк користування коштами продовжено та визначено кінцевою датою повернення кредиту - 05 травня 2015 року.

Згідно з п. 2.4. Кредитного договору Позичальник зобов`язалася самостійно сплачувати проценти за фактичний строк користування кредитом щомісячно, не пізніше останнього числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом (крім останнього місяця користування кредитом, за який проценти сплачуються в кінцеву дату повернення кредиту).

Відповідно до Договору від 20.01.2014 року про внесення змін до Кредитного договору плата за користування коштами, що нараховані за грудень 2013 - березень 2014 року сплачується позичальником до 30 квітня 2014 року.

Згідно із Договором від 13.05.2014року про внесення змін до Кредитного договору проценти, до 30 квітня 2015 року нараховані за травень 2013 - квітень 2015 року Позичальник сплачує в термін у відповідності до розділу 4 Кредитного договору за неналежне виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів Позичальник сплачує пеню, що нараховується у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України з суми неналежного виконаного зобов`язання за кожний день прострочення (п. 4.1.), а також штраф у розмірі 1 000,00грн. - за кожен випадок порушення зобов`язань (п. 4.3.) та відшкодовує банку збитки, у разі їх спричинення (п. 4.2.).

22.05.2015 року позивачем направлено ОСОБА_1 лист-попередження, в якому зазначається про істотне порушення умов Кредитного договору останнім стосовно оплати платежів та необхідності їх сплати протягом п`яти календарних днів з моменту отримання цього листа - попередження.

Відповідачем не вчинено дій на виконання умов, викладених у листі-попередженні.

Згідно наданого розрахунку станом на 20.08.2015 року у ОСОБА_1 перед позивачем існує заборгованість: - за основним боргом на суму кредиту у розмірі 2 739 999,99 грн.; зі сплати процентів за користування кредитом на суму 988 426,85 грн.; 488 846,03 грн. пені, нарахованої за прострочення повернення основного боргу (тіла кредиту) за період з 06.05.2014 по 07.05.2015 року (п. 4.1. Кредитного договору), - 157 473,73 грн. пені, нарахованої за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 01.10.2013 по 31.07.2015 року (п. 4.1. Кредитного договору), - 1 000,00грн. штрафу (п. 4.3. Кредитного договору), а також - 25 673,44 грн. - 3% від простроченої суми за період з 06.05.2014 року по 07.05.2015 року (п. 4.2. Кредитного договору, ст. 625 ЦК України). Загалом заборгованість позичальника перед позивачем станом на 20.08.2015 року становить 4 401 420,04 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 м2, житловою площею - 30,5 м2, (реєстраційний номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 0), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 328/13/CL від 31.07.2013 року в розмірі 8 501 112,53 грн., а саме: суми заборгованості за кредитом 2 739 999,99 грн., суми заборгованості по процентам 4 653 191,18 грн., 3% річних за прострочення виконання зобов`язань 899 608,61 грн., пені 208 312,75 грн., на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк», шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленої на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Таке рішення залишене в силі постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, суд першої інстанції виходив із того, що одночасне заявлення двох вимог про стягнення пені та штрафу порушує положення ст.61 Конституції України. А тому у задоволенні вимоги про стягнення пені в розмірі 646 319,76 грн. слід відмовити, оскільки така є більш обтяжливою для відповідача у порівнянні з вимогою про стягнення штрафу у розмірі 1 000 грн.

Такий висновок суду в оскаржуваній частині відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що рішення суду на предмет правомірності у не оскаржуваній частині не перевірялось.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.? ?

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.? ?

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору від 31.07.2013 року за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/ або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, позивальник сплачує неустойки у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості.

Згідно із п.4.3 вказаного договору за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов`язань за цим договором, передбачених п.п.3.3.9, 3.3.10, 3.3.11, 3.3.13. позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 1 000 грн.

У п.4.7 зазначено, що пеня та штрафи сплачуються додатково до прострочених сум кредиту та/або процентів.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Подібний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 24 лютого 2021 року №285/3500/19.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені.

Доводи про те, що згідно із п.4,3 розділу 4 вказаного договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 1 000 грн. за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, передбачених п.п.3.3.9, 3.3.10, 3.3.11, 3.3.13 (які передбачають відповідальність за страхування предмету забезпечення, надання довідки про доходи і т.п. ) та не містять відповідальності за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, а тому стягнення пені не є подвійним стягненням, є безпідставними та не ґрунтуються на встановлених обставинах. У відповідності до п.4,1 розділу 4 кредитного договору від 31.07.2013 року за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/ або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, позивальник сплачує неустойки у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Тобто сплата пені передбачена саме за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/ або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи по суті норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування заочного рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не має.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-БЕЙС») залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 березня 2025 року.

Судді: