Справа № 493/1326/25
Провадження № 2/493/764/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

18.07.2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.11.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферти) № 01.11.2024-100001441, відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надав відповідачу кредит у розмірі 12000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 01.11.2024 року, строком на 140 днів, чим виконав свої зобов`язання вчасно та в повному обсязі.

В порушення договору відповідач не повернула кредит та не сплатила проценти за користування ним, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить: 36600,00 грн., яка складається із заборгованості: по тілу кредиту 12000,00 грн., процентам 16800,00 грн., комісії 1800,00 грн., неустойки 6000,00 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачана свою користь заборгованість за кредитним договором № 01.11.2024-100001441 від 01.11.2024 року у розмірі 36600,00 грн. та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Позивач у позові заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді від 24.07.2025 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для виправлення недоліків.

30.07.2025 року на виконання ухвали про залишення позову без руху позивач подав до суду заяву про усунення недоліків з додатками.

Оскільки позовна заява подана через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», тому позивач самостійно направив відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів рекомендованим листом з описом вкладення, надавши суду докази їх надсилання.

Ухвалою судді від 07.08.2025 року провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач отримала копію ухвали про відкриття провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

25.08.2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Танірвердієва А.Д. через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву з додатками, відповідно до якого представник відповідача вказує, що позивачем до стягнення заявлено 12000 грн. (тіло кредиту), 16800 грн. (відсотки), однак вважає, що наданий позивачем розрахунок відсотків не відповідає вимогам ЦПК України і паспорту споживчого кредиту до укладеного кредитного договору від 01.11.2024 року, тому враховуючи відсутність детального розрахунку відсотків і відмінність заявленої суми відсотків (16800 грн.) загальним витратам за кредитом згідно з паспортом споживчого кредиту до договору (13847 грн. 80 коп.) стягненню підлягає 25847 грн. 80 коп., з яких тіло 12000 грн., відсотки 13827 грн. 80 коп. Відповідно до договору розмір неустойки складає 120 грн. на день, позивачем до стягнення заявлено 6000 грн. неустойки, вважає, що неустойка не підлягає стягненню відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та ЗУ "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з Договором комісія за надання кредиту складає 1800 грн., проте позивачем не подано доказів узгодження додаткових і супутніх послуг, їх переліку, відповідності затрат розміру комісії, визначеної договором. Договір не містить погодженої послуги з чітким визначенням суми щодо перерахування позивачем коштів на рахунок з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу, що наведено у позовній заяві. У паспорті споживчого кредиту до договору прямо зазначено, що «додаткові та/або супутні послуги не надаються», а орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування та з усіма платежами 25847 грн. 80 коп., тому вважає, що заявлена позивачем комісія у розмірі 1800 грн. не підлягає стягненню з відповідача. Також зазначає, що позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., які є неспівмірними складності справи, ціні позову, вчиненим представником діям і складеним документам, справедливим (співмірним) розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі № 493/1326/25 є не більше 1000 грн., за умови, що позивачем буде подано докази понесення таких витрат і взагалі участі адвоката. Враховуючи зазначене, представник позивача просить частково задовольнити позовні вимоги позивача, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитом в розмірі 25847 грн. 80 коп., з яких тіло кредиту 12000 грн., відсотки за користування кредитом - 13847 грн. 80 коп., у проханні стягнути відсотки у більшому розмірі, неустойку, нараховану за ст. 625 ЦК України, комісію за надання кредиту просить відмовити. Крім того просить стягнути з ТОВ «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

27.08.2025 року на адресу суду від представника позивача ТОВ «Споживчий центр» - Павленка Д.О. через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив з додатками, відповідно до якої представник позивача просить задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи це тим, що ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом: отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 01.11.2024 року; подання відповідачем заявки кредитного договору № 01.11.2024-100001441 (кредитної лінії) від 01.11.2024 року; надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 01.11.2024-100001441 (кредитної лінії) від 01.11.2024 року. Стороною позивача (кредитодавця) документи, що складають кредитний договір, підписувались електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останньою, як фінансовий , саме його було використано відповідачем для підписання кредитного договору - 01.11.2024 року. ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляла. TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 01.11.2024-100001441 від 01.11.2024 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Представник позивача зазначає, що Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ЗУ «Про споживче кредитування», зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень. Так відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

На підставі змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Кредитний договір з відповідачем був укладений 01.11.2024 року, тобто після набуття чинності змін до ЗУ «Про споживче кредитування», а тому вимога позивача про стягнення неустойки є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ «Про споживче кредитування» є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Відповідно до умов кредитного договору з відповідачем був укладений саме споживчий кредитний договір, тобто у кредит були отримані гроші для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, тому в цьому випадку вважає, що мають застосовуватись саме норми ЗУ «Про споживче кредитування», неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню. Крім того представник позивача щодо орієнтовного розрахунку судових витрат, понесених відповідачем, зазначає, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. Заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, стягнення адвокатських витрат у розмірі 10000,00 грн. не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості, є необґрунтованим та значно завищеним, непропорційним до предмета та ціни позову.

Суд, дослідивши докази, надані позивачем, і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, відзив представника відповідача, відповідь на відзив представника позивача, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 01.11.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 01.11.2024-100001441, який складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) від 01.11.2024 року та Заявки кредитного договору № 01.11.2024-100001441 від 01.11.2024 року (кредитної лінії) (далі - Заявка), які підписано шляхом застосування цифрового власноручного підпису та одноразового ідентифікатора.

Сторони уклали Договір на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 01.11.2024 року; сума кредиту - 12000,00 грн.; строк, на який надається кредит, 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 20.03.2025 року. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15 % від суми кредиту та дорівнює 1800 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір, крім продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування та строку виплати кредиту у порядку, передбаченому договором. Протягом строку дії договору тарифи та комісія (ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,82% (денна процентна ставка) = (13847.8 / 12000)/ 140 ? 100 %. Проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 6469.13% . Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 25847 грн. 80 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 13847 грн. 80 коп. Неустойка: 120 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Окрім цього зазначено спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49ХХ-ХХХХ-2659.

ОСОБА_1 була ознайомлена з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 01.11.2024-100001441 від 01.11.2024 року. В додатку до анкети позичальника є відомості про клієнта/позичальника, які підписані ОСОБА_1 шляхом застосування цифрового власноручного підпису та одноразового ідентифікатора.

ОСОБА_1 також була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, який підписано останньою шляхом застосування цифрового власноручного підпису та одноразового ідентифікатора, в якому зазначені умови кредитування у ТОВ «Споживчий центр», а саме інформація та контактні дані кредитодавця, інформація та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти.

На виконання умов договору ТОВ «Споживчий центр» 01.11.2024 року о 16:21 год. перерахувало відповідачу 12000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції 554478945, призначення платежу: видача за договором кредиту № 01.11.2024-100001441, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 204-1107 від 11.07.2025 року, з яким 04.01.2024 року ТОВ «Споживчий центр» укладено договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2.

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 01.11.2024-100001441 від 01.11.2024 року складає 36600,00 грн., з яких: основний борг 12000,00 грн., проценти 16800,00 грн., комісія 1800,00 грн., неустойка 6000,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 01.11.2024 року до 20.03.2025 року, що підтверджується копією довідки-розрахунку про стан заборгованості.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. ч.1, 3 ст. 509 ЦК України).

У п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором № 01.11.2024-100001441 від 01.11.2024 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним договором. В порушення вимог Закону ОСОБА_1 в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу ОСОБА_1 не надала доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

Суд визнає доводи представника відповідача про безпідставність нарахування неустойки в сумі 6000,00 грн. неспроможними, так як пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року виключено на підставі Закону № 3498-IX від 22.11.2023 року «Про споживче кредитування», тобто на час укладання кредитного договору 01.11.2024 року вказана норма закону не діяла.

Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником ОСОБА_1 , з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати. В кредитному договорі зазначено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту 15 % від суми кредиту та дорівнює 1800 грн., комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, тому комісія в розмірі 1800,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Проценти по кредиту нараховані за період з 01.11.2024 року до 20.03.2025 року, тобто з дня видачі кредиту, дата повернення (виплати) кредиту 20.03.2025 року, строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання, розмір процентів відповідає кредитному договору, довідці - розрахунку за кредитним договором та підтверджується долученою до відповіді на відзив карткою субконто з детальним розрахунком заборгованості, відповідно до яких за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача за відсотками складає 16800,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості у розмірі 36600,00 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Представник ТОВ «Споживчий центр» в позовній заяві вказала, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи включає судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Як вбачається з наданої платіжної інструкції № СЦ00027051 від 14.07.2025 року, за подання даного позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр».

В позові позивач не зазначав вимог про стягнення витрат на правову допомогу, не надавав доказів понесених витрат, не подавав заяву до закінчення судових дебатів про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. задоволенню не підлягають.

Також суд не вбачає підстав для стягнення ТОВ «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 заявлених представником відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., так як відповідно до ст. 141 ЦПК України такі витрати би стягувалися з позивача у разі відмови в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. 509, 526, 530, 549, 611, 612, 625, 629, 639, 1040, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 178, 247, 261, 263-265, 274, 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, заборгованість за кредитним договором № 01.11.2024-100001441 від 01.11.2024 року в сумі 36600,00 грн., та судовий збір в сумі 2422,40 грн., а всього 39022,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ