Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/1590/25
Номер провадження2/173/1037/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

повне

01 грудня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участі:

секретаря Салтикової С.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Романовської Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , третя особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування особи на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув його рідний брат, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був військовослужбовцем Збройних Сил України. Загинув на полі бою під час захисту Батьківщини, приймаючи безпосередню участь у бойових діях та забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, в районі н.п. Журавка Сумського району Сумської області.

Він постійно був на грошовому утриманні у свого покійного брата, це було основне джерело засобів для існування та проживання, медичного забезпечення. Він має проблеми зі здоров`ям та встановлену інвалідність.

Він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Але йому було роз`яснено, що він не має права на отримання вищезазначеної допомоги.

Крім нього є ще ОСОБА_3 - це їхній рідний брат, ОСОБА_2 - це син загиблого. ОСОБА_5 , яка є їхньою рідною сестрою, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки загиблого теж померли.

Встановлення факту необхідне для отримання одноразової грошової допомоги утриманцю загиблого воїна.

Провадження у справі відкрито 09.07.2025.

Міністерство оборони України надало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки позивачем подано до суду позовну заяву в порядку позовного провадження, однак вимоги висуває про встановлення юридичного факту, який згідно законодавства встановлюється в порядку окремого провадження. Також зазначило, що з позовної заяви позивача вбачається, що він перебував на утриманні брата до 27.08.2024, а не до дня загибелі, як зазначено у позовній заяві. Відповідно до наданих позивачем доказів вбачається, що факт віднесення до членів сім`ї ОСОБА_3 , перебування на утриманні у ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки позивач до суду належних та допустимих доказів того, що саме брат утримував його, відсутні підстави для висновку, що матеріальна допомога ОСОБА_3 була постійним та основним джерелом засобів до існування позивача, спільне проживання із загиблим також не має свого підтвердження.

Ухвалою суду від 18.09.2025 замінено первісного відповідача у справі, Міністерство оборони України на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . В якості третьої особи залучено Міністерство оборони України.

Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки для набуття статусу утриманця військовослужбовця необхідна одночасна наявність таких умов: належність до непрацездатних членів сім`ї та отримання від військовослужбовця допомоги, яка є основним джерелом засобів до існування. Позивач є повнолітньою, працездатною, працевлаштованою особою, яка отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи та заробітну плату, а тому не перебував на утриманні померлого ОСОБА_3 . Крім того, в матеріалах справи відсутні докази одержання позивачем від померлого допомоги, що була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування, а сам по собі факт проживання разом жодним чином не підтверджує факту перебування на утриманні.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що він був на утриманні у його покійного брата, ОСОБА_3 , з яким вони разом проживали в АДРЕСА_1 , там і були зареєстровані. В серпні 2024 року його брата було призвано на військову службу до лав ЗСУ. Раніше, до служби, він, ОСОБА_3 , не працював. На той час, так як ОСОБА_6 ніде не працював, то утримував його саме він, так як є особою з інвалідністю 3 групи та працює у Верхівцевському ДЕПО. Дохід складає близько 8000 грн. ОСОБА_6 ніде не працював, оскільки зловживав алкогольними напоями. Також у ОСОБА_6 є ще син, з яким він майже не спілкувався, один раз лише було переведено кошти сину, за проханням ОСОБА_6 , в невеликій сумі. Також відомо, що в нього є борг зі сплати аліментів. У ОСОБА_6 була дружина, з якою він розлучений. Помер ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 на полі бою, похованням його займався він. Ще за життя, братом в листопаді та грудні 2024 року було здійснено перекази коштів йому в розмірі і 30000 грн., і 40000 грн., було і більше, так як він отримував «бойові» та в грудні захворіла сестра і їй потрібні були кошти на лікування. Ще в них є рідний брат та сестра. Брат проживає в Республіці Польща, а сестра померла у червні 2025 році.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову на підставі того, що позиває є повнолітньою працевлаштованою особою, має і пенсію і заробітну плату. Також він не довів, що був на утриманні ОСОБА_7 . Сину зараз 15 років. З листопада 2013 року було відкрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів на утримання цієї дитини. Сума заборгованості складає близько 322000 грн., яка не погашена, взагалі не було жодної оплати. Мати в інтересах дитини звернулася до Міністерства оборони України з метою отримання компенсації за втрату його батька, але документи перебувають на стадії опрацювання, так як до Міністерства оборони України звернувся також і позивач.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про слухання справи в його відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухав пояснення позивача, представника відповідача, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради 21 січня 2025 року.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 92 від 14.01.2025, причина смерті травма із залученням кількох ділянок тіла, місце смерті с. Журавка, Сумського району, Сумської області.

Відповідно до довідки № 115 від 28.01.2025 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача та померлого ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_9 , який є батьком позивача та померлого ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_5 , яка є сестрою позивача та померлого ОСОБА_4 .

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 має пенсію по інвалідності та відповідно до копії довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 003233 має ІІІ групу інвалідності.

Згідно банківських виписокпо картковому рахунку ОСОБА_10 за період з 01.12.2024 по 01.01.2025, на рахунок позивача неодноразово надходили грошові перекази у грудні 2024 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була неодноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була неодноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до ст. 16-1 цього Закону право на призначення та отримання грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надані позивачем та досліджені судом докази, з урахуванням наданих відзивів, в їх сукупності не надають підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 перебував на утриманні померлого ОСОБА_3 . Зокрема, доводи позивача спростовуються тією обставиною, що він отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи та заробітну плату, а тому має постійний заробіток в розмірі близько 8000 грн. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази одержання позивачем від померлого допомоги, що була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування, так як з наданої виписки по картковому рахунку вбачається, що перекази було здійснено на його картку лише у грудні 2024 року. Сам позивач у своїх поясненнях, наданих у судовому засіданні зазначав, що саме в грудні померлий ОСОБА_6 прохав позивача переказати грошові кошти його сину ОСОБА_11 . Також позивачем було зазначено, що в грудні захворіла їхня сестра, якій загиблий ОСОБА_6 також перераховував кошти через позивача на лікування. Тому дані перекази не можуть свідчити про систематичність та переказу коштів саме позивачу для його утримання та допомоги. А сам по собі факт проживання разом з померлим братом жодним чином не підтверджує факту перебування на утриманні.

Оскільки допомога померлого не надавалася позивачу систематично, протягом певного періоду часу, не була єдиним джерелом доходів позивача, тому це унеможливлює визнання повного утримання позивача з боку брата ОСОБА_3 , а надання братом матеріальної допомоги розцінюється судом як прояв родинної підтримки.

Посилання Міністерства оборони України у наданому суду відзиві на позовну заяву на те, що позивачем подано до суду позовну заяву в порядку позовного провадження, однак вимоги висуває про встановлення юридичного факту, який згідно законодавства встановлюється в порядку окремого провадження суд не приймає до уваги, оскільки встановлення факту перебування позивача на утриманні померлого військовослужбовця матиме наслідком виникнення прав на отримання одноразової грошової допомоги, яка призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. Відповідно, встановлення зазначеного факту вплине на права та обов`язки спадкоємця, у даному випадку ОСОБА_2 , та на його право на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, правовідносини, що виникають у зв`язку з позовом, мають характер спору про право, який підлягає вирішенню саме у порядку позовного провадження.

Оскільки в суді не був доведений факт знаходження позивача на утриманні брата ОСОБА_3 , тому позовна заява задоволенню не підлягає.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомо), третя особа: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ), про встановлення факту перебування особи на утриманні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Повний текст рішення складений 08 грудня 2025 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв