Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/27/25

05 березня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Куценка О. О., з участю секретаря судового засідання Двібородчин І. В., за участі представника заявника - адвоката Гульчія Л. І., розглянувши у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Богородчанська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

10 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Заявниця зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_2 . Після смерті брата залишилось не успадковане нерухоме майно, зокрема і земельна ділянка. З часу смерті її брата спадкова справа не відкривалась.

Вона звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті її брата ОСОБА_2 за законом на спадкове майно, яке залишилось після його смерті. Листом приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л. В. їй було роз`яснено, що вона пропустила установлений законом строк для прийняття спадщини та на момент смерті брата не була зареєстрована із ним за однією адресою, відтак відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендувала звернутись до суду.

Покійний брат ОСОБА_2 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований по АДРЕСА_1 , однак, фактично проживав по АДРЕСА_2 . За вказаною адресою, крім неї (заявниці) були зареєстровані мама ОСОБА_3 та їхній родич ОСОБА_4 .

Вказала, що постійно проживала разом із своїм братом. ОСОБА_2 потребував постійного догляду, який вона здійснювала до дня його смерті.

Відтак, звернулася до суду з метою встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Ухвалою суду від 13 січня 2025 року було відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні представник заявник адвокат Гульчій Л. І. заявлені вимоги підтримав просив заяву задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Селищний голова надав заяву про розгляду справи за відсутності представника селищної ради, просив вирішити справу на розсуд суду (а.с.19-20).

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 у справі N 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, вислухавши представника заявника, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявниця звернулась до суду з метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Встановлення факту проживання однією сім`єю має для заявника юридичне значення та необхідне їй для подальшого оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 виснував, що статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 рік помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області серії НОМЕР_1 від 10 березня 2007 року, актовий запис №11 (а.с.7).

З дослідженої судом копії довідки старости Глибоківського старостинського округу від 06 грудня 2024 року (а.с.13) вбачається, що померлий ОСОБА_2 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою були зареєстровані мама ОСОБА_3 , 1928 року народження (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), сестра ОСОБА_1 , 1953 року народження, та родич ОСОБА_4 , 1953 року народження (а.с.13).

ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,68 га, яка розташована на території с. Глибоке Глибоківської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ІІ-ІФ №037729 від 27 липня 2002 року (а.с.10).

Заявник звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 однак повідомленням приватного нотаріуса Білусяк Л. В. від 25 листопада 2024 року заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та роз`яснено, що вона пропустила установлений законом строк для прийняття спадщини та на момент смерті брата не була зареєстрована із ним за однією адресою, відтак відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендувала звернутись до суду (а.с.11).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Факт постійного проживання заявника із спадкодавцем на день відкриття спадщини однією сім`єю підтверджується письмовими доказами, а також показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_5 , пояснила, що вона є мешканкою села Глибоке та проживає по АДРЕСА_3 . Заявниця, проживає у сусідньому будинку по АДРЕСА_2 . Свідок підтверджує, що покійний ОСОБА_2 на час своєї смерті проживав разом з своєю сестрою ОСОБА_7 та покійною мамою ОСОБА_8 . Заявниця проживала разом з своїм братом та доглядала за ним до дня його смерті у 2007 році. Свідок вказала, що у покійного ОСОБА_2 були проблеми зі здоров`ям і йому було тяжко пересуватися. Заявниця за ним постійно доглядала, оскільки їхня мати була похилого віку і не могла доглядати за сином. Усіма клопотами та витратами пов`язаними з поховання ОСОБА_2 займалася ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 , пояснила, що вона є сусідкою заявниці та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Вказала, що покійний ОСОБА_2 на час своєї смерті проживав разом з сестрою ОСОБА_7 та покійною мамою ОСОБА_8 . Зазначила, що якийсь час ОСОБА_2 проживав у своєї співмешканки без реєстрації шлюбу, про те це не було тривалим. Приблизно у 2004 році повернувся до батьківської хати та проживав разом з сестрою - ОСОБА_1 та мамою. Заявниця доглядала за братом, оскільки у покійного ОСОБА_2 були проблеми зі здоров`ям. Мати була похилого віку і не могла доглядати за сином. Усіма клопотами та витратами пов`язані з поховання ОСОБА_2 займалася ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 211 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністра Юстиції України N 20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі N 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо встановлення факту її постійного проживання на день відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, є необхідним для реалізації права на оформлення спадкового майна та чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19, 89, 229, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Богородчанська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини.

Повний текст судового рішення складено 05 березня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :