Дата документу 04.03.2025 Справа № 335/3635/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3635/24
Провадження №22-ц/807/506/25
Головуючий в 1-й інстанції Ширіна С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Кухаря С.В.

суддів: Кочеткової І.В., Полякова О.З.

секретар Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 20 грудня 2024 року) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя, Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району м. Запоріжжя, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року, заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просив суд: визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та встановити над нею опіку і призначити його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном, посилаючись на наступне. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його бабусею, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та з жовтня 2023 року проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААГ №168647 від 11.09.2023 року, його бабуся має групу інвалідності першу «Б» та потребує постійного стороннього догляду з у зв`язку з загальним захворюванням, оскільки не може пересуватися та самообслуговуватися. Унаслідок свого віку ОСОБА_2 не може висловлювати свої думки, не може одягнутись, приготовити собі їжу, не розуміє обставини, що відбуваються навколо неї, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому. Заявник зазначає, що він має можливість дбати про свою бабусю, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням. Вказує, що повнолітні члені родини, а саме: дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_3 сама не може забезпечити догляд за своєю матір`ю і не заперечує проти призначення заявника опікуном над ОСОБА_2 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя, Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району м. Запоріжжя, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки - задоволено частково.

Визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на орган опіки та піклування по Хортицькому району м. Запоріжжя до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.

Встановлено строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , недієздатною в 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.

Роз`яснено заявнику, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку, визначеного судом.

Роз`яснено заявнику та зацікавленим особам, що скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені вимог заяви щодо встановлення над ОСОБА_2 опіки та призначення його опікуном.

Узагальненими доводами апеляційною скарги є те, що суд першої інстанції з формальних підстав не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення його опікуном своє бабусі. Він є особою, яка відповідає всім вимогам законодавства, виявив бажання бути опікуном, та призначення останнього є в інтересах недієздатної. Не враховано, що донька ОСОБА_2 самоусунулась від догляду за своє матір`ю та не піклується про неї. Посилання суду про те, що заявник шляхом формального оформлення опікунства бажає уникнути мобілізації, є суб`єктивним та не відповідає дійсним обставинам справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарги підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07.08.1992 р, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16.10.1971, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_5 , батьками якого записані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №431 від 01.10.2024 слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі деменції внаслідок органічного ураження головного мозку судинного генезису (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, перенесений інсульт у 2007 році) . Таким чином, вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ № 168647 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має першу групу інвалідності «Б», загальне захворювання та внаслідок свого стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Оцінивши вищезазначені докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені вимоги щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною підлягають задоволенню.

Заявник в даній заяві також просив призначити його опікуном своєї бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з витягу з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З акту обстеження факту проживання від 09 лютого 2024 року, складеного сусідами заявника, вбачається, що з жовтня 2023 року ОСОБА_2 разом зі своїм онуком ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, в своєму поданні від 14.10.2024 р. надає згоду на призначення ОСОБА_1 опікуном свої бабусі ОСОБА_2 , у разі визнання її недієздатною. З даного подання вбачається, що при розгляді даного питання були враховані документи, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , медичну документацію щодо стану останньої, відомості, що підтверджують спільне проживання заявника та його бабусі, можливість заявника за станом здоров`я бути заявником.

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви щодо призначення недієздатній опікуна, суд першої інстанції виходив з того, що висновок Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування про визнання доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном ОСОБА_2 . Також матеріали справи не містять будь-яких доказів про наявність у ОСОБА_2 позитивного відношення, прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а відтак, і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме його інтересам. Таким чином, судом не було здобуто доказів того, що кандидатуру якого орган опіки і піклування вважає прийнятою, має достатнього часу для опіки над ОСОБА_2 , дбатиме про підопічну, забезпечить її постійним доглядом і вживатиме заходів щодо захисту прав та інтересів своєї бабусі та в цілому зможе виконувати обов`язки опікуна. Крім того, у ОСОБА_2 є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто є ще родичі, які можуть доглядати за ОСОБА_2 . Органом опіки та піклування не обґрунтовано за посиланням на наявні докази щодо неможливості доньки ОСОБА_2 бути її опікуном. Суд першої інстанції критично поставився до подання органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 14.10.2024 № С-987-х-984, вважав його прийнятим із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення заявника опікуном над ОСОБА_2 , та в зв`язку з цим не врахував його під час ухвалення рішення.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними.

Частиною 1 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до положень п.3.1, 3.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 за №34/166/131/88, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою, і як право з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування, в своєму поданні від 14.10.2024 р. надала згоду на призначення ОСОБА_1 опікуном свої бабусі ОСОБА_2 .

Таким чином, орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, перевіривши надані заявником документи, провівши відповідну перевірку, а також зважуючи, що від інших осіб не надходило заяв щодо призначення їх опікуном недієздатної, надав згоду на призначення заявника опікуном.

Будь яких порушень законодавства, щодо надання такої згоди, процесуальних чи матеріальних, судом першої інстанції не встановлено.

Обставин передбачених п.2 ч.1 ст.64 ЦК України, також при розгляді справи встановлено не було.

Суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення не навів будь-яких переконливих аргументів, чим саме факт призначення ОСОБА_1 опікуном суперечить інтересам його бабусі, визнаної судом недієздатною. Сама по собі вказівка на молодий вік заявника, не встановлення обставин щодо можливості утримання та догляду за бабусею, з урахуванням характеру їх сімейних стосунків, не свідчить про будь який конфлікт інтересів. ОСОБА_3 донька недієздатної, згоди на призначення її опікуном не надала.

Таким чином, висновки суду щодо неможливості призначення ОСОБА_1 опікуном свої бабусі ОСОБА_2 ґрунтуються на припущеннях, що є недопустимим, а доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Зважуючи на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог заяви щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 є таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині щодо задоволення вказаних вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року у цій справі в частині відмови у задоволенні вимог заяви щодо призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Встановити опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Запоріжжя, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та призначити її опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 06 березня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: І. В. Кочеткова

О. З. Поляков