Справа № 509/2593/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Овідіополь цивільну справу за заявою

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

та зустрічний позов

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1 ,

Малого приватного підприємства «Гілея»,

Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області

про

визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування належною йому земельною ділянкою земельною ділянкою загальною площею 0,1184 з кадастровим номером :02:002:0057 га та з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява була вмотивована тим, що позивачу на праві власності належить ця земельна ділянка відповідно до державного акту серії ЯА № 27336 від 01.03.2005р., який був йому виданий на підставі рішення XIV сесії IV скликання Прилиманської сільської ради від 19 жовтня 2004 року, однак суміжний землевласник власник земельної ділянки площею 0,1637 га з кадастровим номером :02:002:0237, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 самовільно посунув паркан, що розмежовував суміжні земельні ділянки на частину земельної ділянки ОСОБА_1 і на ній здійснив будівництво господарської споруди котельні за допомогою якої здійснює опалення всього жилого будинку.

Оскільки порушення його прав землевласника підтверджено Актом та планом фактичних обмірів земельних ділянок, які були складені комісією з земельних відносин, архітектури та екологічної політики Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, а відповідач добровільно усунути перешкоди у користуванні ділянки не бажає, то позивач змушений звернутися до суду з позовом і просити суд захистити його майнові права шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести самовільно побудовану господарську будівлю. Крім того, позивач просив стягнути з нього на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн., а до позовних вимог застосувати строки позовної давності.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_2 10.09.2020р. подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. Зустрічний позов був вмотивований тим, що жилий будинок з господарським будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , належав його батькам і був побудований у минулому сторіччі. Право власності було оформлено на його матір ОСОБА_3 у 1994р., а 12.12.2006р. вона цей будинок за нотаріально посвідченим договором йому подарувала. Згідно технічного паспорту та записів у погосподарських книгах спірна котельна була побудована у 1971 році, а тому межі земельної ділянки, яка виділялася ОСОБА_1 у 2004р. були встановлені землевпорядною організацією МПП «Гілея» неправильно, оскільки вони проходять по котельній, що порушує його право власності на нерухоме майно.

З огляду на вказане ОСОБА_2 просив суд акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1184 га з кадастровим номером :02:002:0057 за адресою АДРЕСА_1 серії ЯА №276336, який був виданий 01.03.2005р. Прилиманською сільською Радою Овідіопольського району Одеської області на ім`я ОСОБА_1 визнати недійсним, а у задоволенні його позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Згодом ОСОБА_2 уточнив свої позовні вимоги до участі у справі були залучені МПП «Гілея» та Авангардівська селищна рада, яка є правонаступником Прилиманської сільської ради.

При цьому, посилаючись на те, що судовими експертизами встановлено будівництво котельні у 1971 році, відповідач наполягає на тому, що висновки експертів спростовують твердження позивача про захоплення ним після 2004р. частини земельної ділянки ОСОБА_1 та самовільне на неї ним будівництво котельні.

Крім того відповідач наголосив, що МПП «Гілея» неправильно виготовила технічну документацію земельної ділянки ОСОБА_1 і у 2004р. провела межу по котельній 1971р. будівництва, а Прилиманська сільська Рада без належної перевірки затвердила цю документацію, що привело до порушення його майнових прав.

З урахуванням цих обставин відповідач остаточно просив суд ухвалити рішення яким:

- визнати рішення ХIV сесії IV скликання Прилиманської сільської Ради №459 від 19.10.2004р. «Про безкоштовну передачу в приватну власність громадянину (ці) ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» - незаконним та скасувати його;

- Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1184 га з кадастровим номером :02:002:0057 за адресою: АДРЕСА_1 серії ЯА №276336, який був виданий 01.03.2005р. Прилиманською сільською Радою Овідіопольського району Одеської області на ім`я ОСОБА_1 визнати недійсним;

- державну реєстрацію у «Державному земельному кадастрі про земельну ділянку» права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1184 га з кадастровим номером :02:002:0057, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка була 01.03.2005 року здійснена Овідіопольським районним відділом ОРФ ДП ЦДЗК визнати незаконною та скасувати її.

Також ОСОБА_2 просив суд зобов`язати Мале приватне підприємство «Гілея» виготовити технічну документацію на земельну ділянку, якою користується ОСОБА_1 , земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 відповідно до фактично існуючої площі, меж та конфігурації і стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

Крім того, представник відповідача Гарбузняк О.А. просив суд застосувати до позовних вимог ОСОБА_1 строки позовної давності так як між встановленням меж земельної ділянки та видачею звернення до суду пройшло більше 12 років.

Директор МПП «Гілея»11.10.2022р. на уточнену зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_2 подав відзив у якому зазначив, що за умови обоюдної згоди позивача та відповідача підприємство готово повторно виготовити технічну документацію на земельні ділянки як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , а тому просило вимоги відповідача про стягнення судових витрат залишити без задоволення, а справу розглянути без участі представника МПП «Гілея» (т.2 а.с.74,75)

Відповідач за зустрічним позовом Авангардівська селищна рада своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалась і своїх міркувань з приводу заявлених вимог ОСОБА_2 не висловила.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Шахновський О.О. у судове засідання не з`явились, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, а за наслідками розгляду справи просив ухвалити рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог відповідача відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Батурін С.Є. у судове засідання не з`явились, однак представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, а за наслідками розгляду справи просив ухвалити рішення, яким зустрічні позовні вимоги відповідача задовольнити, а у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представник МПП «Гілея» у судове засідання не з`явився, однак у відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 наголосив про розгляд справи без участі представника підприємства.

Авангардівська селищна рада була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, однак її представник у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив і заяв про відкладення судового засідання на адресу суду не надіслав.

За приписами п.3 ст.211 та п. 2 ст. 247 ЦПК України сторона у справі має право подати суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, а суд, у разі надання такого клопотання всіма учасниками справи та/або їх неявки до суду розглядає справу на підставі наявних у справі документів без фіксування судового процесу.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З огляду на вказане суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін на підставі наявних у матеріалах доказів без фіксування судового процесу.

Дослідивши та проаналізувавши у сукупності наявні у матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, а заявлені за зустрічним позовом ОСОБА_2 вимоги підлягаю частковому задоволенню в зв`язку з таким:

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ст. 4 ЦПК України та ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист та на звернення до суду з метою захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень шляхом надання належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наданих доказів.

Згідно ст.41 Конституції України та ст.ст. 319; 321, 391 ЦК; ст.ст.152, 153, 212ЗК України право власності є непорушним і у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і земельними ділянками, навіть без позбавлення права володіння, власник має право звернутися до суду і вимагати усунення відповідних перешкод.

За приписами пп.3 п.1 ст. 346 ЦК України та пп. 4 ч.2 ст. 16 ЦК та пп. «б» п.3 ст.152 ЗК України право власності на майно припиняється у разі, якщо майно за законом не може належати цій особі, а одним із способів захисту порушених прав є відновлення становища, яке існувало до його порушення.

Судом встановлено, що на підставі рішення XIV сесії IV скликання Прилиманської сільської ради від 19 жовтня 2004 року позивачу ОСОБА_1 була надана земельна ділянка в зв`язку з чим йому 01.03.2005р., був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 27336 загальною площею 0,1184 з кадастровим номером :02:002:0057 га та з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу на те, що у наданому сторонами рішенні XIV сесії IV скликання Прилиманської сільської ради від 19 жовтня 2004 року про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки не вказана її площа, що викликає сумнів, що правильності відображення її в розмірі 0,1184 га у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 27336 та у виготовленій МПП «Гілея» технічної документації на неї (т.1 а.с. 177; т.2 а.с.3).

За даними Акту обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1 , та плану фактичних обмірів земельних цієї ділянки складених 18.02.2020р. комісією з земельних відносин Авангардівської селищної Ради (т.1 а.с.11) фактичні межі земельних ділянок власників жилих будинків АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 , не співпадають з документально встановленими межами земельної ділянки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , що свідчить про помилки при виготовленні технічної документації на ці ділянки і у першу чергу на ділянку належну позивачу.

В зв`язку з цими обставинами, суд погоджується з твердженнями відповідача, що технічна документація та державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,164 га серії ЯД №755280, який був виданий йому 10.01.2008р. відділом земельних ресурсів у Овідіопольському районі не відповідає фактичній конфігурації ділянки, оскільки його межі були встановлені відповідно до межі, яка раніше була встановлена за координатами ділянки, яка належить. ОСОБА_1 .

Таким чином, для приведення меж земельної ділянки ОСОБА_4 , які вказані у технічної документації, до фактичних меж, які історично склалися між ділянками позивача та відповідача, їм обом необхідно внести виправлення у свою технічну документацію та свої правовстановлюючі документи щодо земельних ділянок.

З огляду на вказане вимоги ОСОБА_2 в частині визнання державного акту про право на земельну ділянку та державної реєстрації цієї ділянки, яка належить ОСОБА_1 недійсними та їх скасування підлягають задоволенню.

Однак суд вважає, що вимога відповідача про зобов`язання МПП «Гілея» виготовити технічну документацію на земельну ділянку ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 не є стороною у відношеннях між малим підприємством та ОСОБА_1 ..

У той же час, з урахуванням того, що МПП «Гілея» у відзиві не заперечувало проти виготовлення технічної документації на земельну, яка належить ОСОБА_2 , то суд вважає, що вимога про зобов`язання МПП «Гілея» виготовити технічну документацію на земельну ділянку ОСОБА_2 має бути задоволена.

З наданих відповідачем свідоцтва про народження, нотаріально посвідченого договору дарування, вбачається, що його мати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 подарувала своєму сину ОСОБА_2 жилий будинок з господарським будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно технічного паспорту, який був складений працівниками фахівцями Овідіопольського РБТІ вказаний жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами складався з жилого будинку під літерою «А»; сіней під літерою «а»; літньої кухні «Б»; веранди «б»; підвалу «б1»; сараїв «В» та «Г», гаражу «Д», вбиральні «Е», котельні «Ж» та споруди №1 цистерни

За даними цього технічного паспорту, експлікації будинку з господарським будівлями та спорудами; технічного опису та оцінки господарсько-побутових будівель, зведеного акту вартості будівель та споруд; «Заключением о регистрации домовладения» Овідіопольського РБТІ від 01.09.1994р..та записів у погосподарських книгах Прилиманської сільської Ради за 1991-1995, 2001-2005 роки спірна котельна «Ж» була побудована у 1971 році.

Крім того, факт будівництва котельні «Ж» у 1971 році підтверджений Висновком судового експерта Дзінька А.І. по судовій будівельно-технічній експертизи №964/2020 від 25.11.2029р. (т.1 а.с. 7281), Висновками судового експерта Кріві К.В. по комплексним судовим будівельно-технічної та земельно-технічної експертизам № ЕС-2502-1-1242.21 від 30.12.2021р (т.1 а.с.183-244) та №ЕС-2502-1-2151 від 10.07.2024р (т.3 а.с. 4- 36).

Встановлений факт будівництва у 1971 році спірної котельні «Ж» беззаперечно спростовує твердження позивача ОСОБА_1 про захоплення ОСОБА_2 після 2004 року частини його земельної ділянки та будівництво на неї спірної котельні.

Ці ж документи та висновки експертів також доводять, що працівниками землевпорядної організації МПП «Гілея» в наслідок халатного відношення до виконання ними своїх обов`язків межу між ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 помилково провели по належній ОСОБА_2 котельній, яка у технічному паспорт позначена літерою «Ж».

Згідно Висновків судового експерта ОСОБА_5 № ЕС-2502-1-1242.21 від 30.12.2021р (т.1 а.с.189-244) та №ЕС-2502-1-2151 від 10.07.2024р. (т.3 а.с. 4- 36) будівництво котельні «Ж» відбулося у відповідності до вимог діючого законодавства України, яке діяло на час її будівництва, а її переобладнання чи реконструкція з метою звільнення частини земельної ділянки ОСОБА_1 є технічно неможливою.

З огляду на вказане суд доходить до висновку, що складеною працівниками МПП «Гілея» технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_1 з проведенням межі по котельній «Ж», яка належить відповідачу були порушені майнові права ОСОБА_2 , а тому вони підлягають судовому захисту, а у задоволенні вимоги позивача Букмаєр повинно бути відмовлено.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 по суті заява ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності є безпідставною, а тому суд не застосовує строки позовної давності до вимог, які заявлені позивачем.

Суд погоджується з думкою відповідача про те, що про своє порушене право ОСОБА_2 дізнався після подання ОСОБА_1 04.02.2020 року позову.

Оскільки зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 подав 10.09.2020р., через 5 місяців після подання позивачем позову, тобто до спливу 3-річного строку позовної давності, то у суду не має підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності до вимог, які були заявлені відповідачем.

Пунктом 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або

має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами

доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому такі докази подаються до закінчення судових

дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення

судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем Букмаєр у встановленому порядку поданий попередній розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 840,80 гривень.

Оскільки суд відмовляє позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі, то на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд відмовляє і у задоволення вимоги позивача про відшкодування судових витрат.

Відповідачем ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку була подана заява про відшкодування судових витрат, які складаються зі сплати судового збору на загальну суму 2906,40 грн; 8000,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи та 13000,00 витрат пов`язаних з отримання професійної правничої допомоги, відшкодування яких передбачено ст.ст. 133, 137, 139 ЦПК України.

Факт понесених відповідачем витрат підтверджений наявними у матеріалах справи квитанціями об їх оплаті, договорами, актами виконаних робіт та розрахунком гонорару.

Оскільки жоден з відповідачів не оспорював розмір правничої допомоги, яку отримав ОСОБА_2 в сумі 13000,00 гривень, то суд, враховуючи складність справи її тривалість та значення для сторін вважає, що така сума обґрунтована та пропорційна складності та значенню справи для відповідача.

Загалом відповідач просив стягнути з ОСОБА_1 , МПП «Гілея» та Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області солідарно 23906,40 гривень судових витрат.

Однак суд вважає, що ця вимога підлягає частковому задоволенню і Авангардівська селищна Рада має бути звільнена від відшкодування судових витрат так як її дії не привели к порушенню прав ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити у повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Малого приватного підприємства «Гілея», Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Визнати рішення ХIV сесії IV скликання Прилиманської сільської Ради №459 від 19.10.2004р. «Про безкоштовну передачу в приватну власність громадянину (ці) ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» - незаконним та скасувати його.

Визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1184 га з кадастровим номером :02:002:0057 за адресою: АДРЕСА_1 серії ЯА №276336, який був виданий 01.03.2005р. Прилиманською сільською Радою Овідіопольського району Одеської області на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) недійсним.

Визнати державну реєстрацію у «Державному земельному кадастрі про земельну ділянку» права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на земельну ділянку площею 0,1184 га з кадастровим номером :02:002:0057, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка була 01.03.2005 року здійснена Овідіопольським районним відділом Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (Овідіопольским РВ ОРФ ДП ЦДЗК) - незаконною та скасувати її.

Зобов`язати Мале приватне підприємство «Гілея» () виготовити технічну документацію на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 і яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) відповідно до існуючої фактичної площі, меж та конфігурації.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та Малого приватного підприємства «Гілея» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в загальній сумі 23906,40 гривень (двадцять три тисячі дев`ятсот шасть гривень 40 копійок) з яких судовий збір 2906,40 гривень, 8000,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи та 13000,00 витрат пов`язаних, з отримання ним правничої допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Роз`яснити, що рішення, у разі набрання ним законної чинності є підставою для скасування прав власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1184 га з кадастровим номером :02:002:0057, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у всіх державних реєстрах де таке право реєструється.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після розгляду справи апеляційним судом і прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 07.03.2025 року.

Суддя А.І.Бочаров