Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Григорусь Н.Й.,

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) в місті Житомирі цивільну справу № 295/11879/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 25 листопада 2024 року, яке ухвалене суддею Стрілецькою О.В. у м. Житомирі (повний текст складено 25 листопада 2024 року),

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , в обґрунтування якого зазначила, що їх спільний з відповідачем син ОСОБА_3 навчається на другому курсі Поліського національного університету на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету, не має можливості влаштуватись на роботу. Син проживає разом з позивачем та потребує значних витрат, пов`язаних з навчанням, харчуванням, витратами на проїзд, одягом, взуттям, засобами гігієни, лікуванням тощо. У зв`язку з тим, що відповідач є працездатним, має змогу надавати таку допомогу, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення ним 23-х років.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 25 листопада 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, починаючи з 07 серпня 2024 року, на період навчання до 30 червня 2027 року. Ухвалено допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення суду першої інстанції зменшивши розмір аліментів з 1/5 частини до 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Зазначив, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував справну сплату ним аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття та неодноразову добровільну фінансову допомогу на прохання дитини. Позивач не надала відомостей про свій дохід, а також щодо стипендії ОСОБА_3 та графік навчання для перевірки можливості останнім підробітку.

Посилається, що його донька від іншого шлюбу навчається у тому ж навчальному закладі на контрактній основі, має значні витрати на оренду житла та комунальні послуги, є діючим військовослужбовцем, опікується хворою матір`ю та батьком дружини, які мають ІІ групу інвалідності. Стягнутий судом розмір аліментів вважає завищеним, оскільки визначена частка із доходу у місяць складає 13165,13 грн (без врахування податків і зборів) за умови, що син навчається на державному забезпеченні та отримує стипендію.

До суду надійшов відзив позивача ОСОБА_1 , яка апеляційну скаргу вважає необґрунтованою та в її задоволенні просить відмовити.

Розгляд справи відбувся без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно витягу з реєстру Житомирської територіальної громади №2024/009376079 від 06 серпня 2024 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 9, 10).

Відповідно до довідки № 266/09-20 від 17 червня 2024 року, виданої Поліським національним університетом, ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання Поліського національного університету; навчання за державним замовленням, період навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року (а.с. 8).

За рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 05 грудня 2007 року № 2-П-5145/07 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 стягувались аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку до досягнення дитиною повноліття з 04 жовтня 2007 року (а.с. 7).

Разом з тим, на підтвердження доводів скаржника до матеріалів справи долучені копія посвідчення ОСОБА_2 серії АА від 329587 від 17 березня 2015 року як учасника бойових дій.

Згідно довідки про доходи військової частини НОМЕР_2 № 2401 від 15 грудня 2024 року загальна сума доходу ОСОБА_2 з червня 2024 року по листопада 2024 року становить 394959,92 грн (а.с.89).

Згідно свідоцтва про хворобу №1527 госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 у ОСОБА_4 встановлено діагноз дисциркуляторна енцефалопатія І стадії з розсіяною неврологічною симптоматикою, псевдоневротичним та помірно вираженим астено-вегетативним синдромом; наслідки вогнепального осколкового поранення (13 серпня 2014) лівого ліктьового суглобу у вигляді післятравматичної невропатії лівого ліктьового нерву з помірним порушенням функції, зміцнілих шкірних рубців надбрівної ділянки, ділянки лівого ліктьового суглобу та спини справа (а.с. 29-30).

За висновком МРТ дослідження від 20 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 має ознаки ушкодження м`язо-сухожильного переходу надостного м`яза лівого плечового суглобу. Підакромільний бурсит МР-ознаки остеоартрозу лівого ключично-акроміального суглобу (а.с.31).

Також з матеріалів справи вбачається, що дочка ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Поліському національному університеті, на заочній формі навчання, за кошти фізичних осіб, для здобуття ступеня вищої освіти "Магістр", термін навчання з 01 вересня 2023 року по 31 грудня 2024 року (а.с. 32-38).

Згідно договору від 09 липня 2024 року ОСОБА_2 орендує у ОСОБА_7 житлове приміщення у АДРЕСА_1 зі сплатою орендної плати та комунальних послуг (а.с. 42-45), а також за довідкою військової частини НОМЕР_4 №502/2/4/1/161 від 14 грудня 2024 року ОСОБА_2 отримує у військовій частині НОМЕР_4 грошову компенсацію за піднайм жилих приміщень в сумі 3420 грн щомісячно (а.с.88).

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 №1107 від 08 жовтня 2024 року з грошового забезпечення ОСОБА_2 щомісячно відраховувались аліменти на утримання сина ОСОБА_3 з грудня 2019 року по квітень 2024 року (а.с. 46).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів. На думку суду першої інстанції, саме такий розмір аліментів зможе забезпечити потреби повнолітнього сина, які виникають у зв`язку з навчанням та не буде надмірним тягарем для відповідача, який, як батько, зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні сина.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статтей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою-шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.ст. 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що син сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є повнолітнім та навчається в Поліському національному університеті, термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027 (денна форма навчання) та отримує стипендію у розмірі 1180 грн.

Дочка відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також є повнолітньою та навчалася у Поліському національному університеті, термін навчання з 01.09.2023 по 31.12.2024 (заочна форма навчання).

Відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем ЗСУ з червня 1997 року. Наразі проходить службу у військовій частині НОМЕР_4 та отримує заробітну плату, за 2023 рік заробітна плата становить 204044,62 грн, за січень-квітень 2024 року заробітна плата становить 45468,87 грн.

Позивач по справі ОСОБА_1 працює у військовій частині НОМЕР_5 та її щомісячне грошове забезпечення становить 25173,68 грн.

Ретельно дослідивши матеріали даної справи, та з врахуванням того, що батько також повинен утримувати повнолітнього сина та має таку можливість, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів - 1/5 частина всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

За встановлених фактичних обставин у дані справі, підстав для відмови у стягненні аліментів або зменшення їх розміру немає.

Аргументи апеляційної скарги є аналогічними доводам, зазначеним у відзиві на позовну заяву, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права та не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, який не потребує додаткового правового аналізу.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 367 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень апеляційного суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Відповідно до п. 2 частини третьої ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 25 листопада 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року