Справа № 404/6564/21
Номер провадження 2/404/1750/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Мешков Олександр Олегович, про скасування рішення про державну реєстрацію

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний реєстратор Мешков Олександр Олегович, про скасування рішення про державну реєстрацію, просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію № 55989503 від 29 грудня 2020 року, вчинену державним реєстратором Вільхівської сільської ради Мешковим О.О., припинити право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», поновити в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 11 серпня 2021 року за адресою проживання позивача з`явилися невідомі особи, які почали вибивати вхідні двері, стверджуючи, що вони є власниками її квартири. Позивач викликала поліцію, яка зафіксувала вказаний факт та з`ясувала одну особу, яка представилась як представник банку , надавши на вимогу працівника поліції лише візитку на ім`я ОСОБА_2 , фахівця 2 категорії по роботі із заставними об`єктами. Вказаною особою, працівникам поліції було повідомлено, що належна позивачу квартира, більше їй не належить, а власником з 2020 року є відповідач.

Вказано, що 12 серпня 2021 року позивач звернулась до нотаріуса та отримала витяг відповідно до якого побачила, що 24 грудня 2020 року право власності на квартиру зареєстровано за АТ «Альфа-Банк» державним реєстратором Мешковим О.О. Вільхівська сільська рада Благовіщенського району Кіровоградської області.

Підставою для внесення інформації про зміни права власності вказано іпотечний договір, серія та номер: 800003557-И, виданий 04 квітня 2008 року, кредитний договір, серія та номер: 800003557, від 04 квітня 2008 року, висновок про вартість майна від 16 грудня 2020 року ТОВ «Незалежна експертна компанія», повідомлення (вимога про усунення порушення) від 13 квітня 2020 року, довідки від 21 грудня 2020 року, реєстру цінних поштових відправлень Укрпошта від 10 квітня 2020 року; рекомендованих повідомлень від 07 травня 2020 року. Номер запису про право власності: 39971665.

Надалі, 29 грудня 2020 року вказаним державним реєстратором внесені зміни до реєстру обтяжень, державного реєстр речових прав та реєстру іпотек з вказівкою про погашення запису у зв`язку з реєстрацією права власності за банком.

Вважає, що вказані дії відповідача АТ «Альфа-Банк» є протиправними, а запис рішення: № 55989503 від 29 грудня 2020 року, вчинений державним реєстратором Мешковим О.О. підлягає скасуванню.

Вказано, що за приписами частини першої статті 35 Закону № 898-ІV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону N 898-ІV (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», норми статті 37 Закону № 898-ІV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Стаття 36 Закону № 898-ІV (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VІ змін до статті 36 Закону № 898-ІV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Вважає, що порушено Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до ст.1 цього Закону, який діяв на час звернення стягнення на квартиру, не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає, іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон № 1304-VІІ, підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону № 898-ІV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону № 1304-VІІ передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-ІV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону № 898-ІV).

Отже, Закон № 898-ІV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття Закону № 1304-VІІ право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон № 1304-VІІ ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», яка має назву «Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки», в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин: «Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя».

Відповідно до іпотечного договору сторони встановили, що набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по кредитному договору здійснюється у порядку, передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Отже, законом прямо визначена необхідність саме при передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки встановлення вартості предмету іпотеки на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що обов`язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином, іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а й отримання вимоги, а реєстратор речових прав вимагати такі документи.

Обов`язок в отриманні та подальшому поданні вищевказаних документів для здійснення необхідних реєстраційних дій повністю лежить на відповідачеві.

Позивач зазначала, що таких документів їй не надходило та вона не отримувала жодних повідомлень та/чи письмових вимог від іпотекодержателя в розумінні ст. 35 Закону України «Про іпотеку», тобто, що банк порушив ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини 2 Правил зазначено, зокрема, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень позовної заяви з додатками відповідачу та третім особам є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Як свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень, підставою для державної реєстрації, зокрема, став список відправлень серія та номер № 5791, виданий 07 травня 2020 року, видавник «Укрпошта»; реєстр експрес відправлень серія та номер без номера виданий 27 травня 2020 року видавник «Укрпошта».

Вважає, що відповідач не надав належних допустимих доказів відправлення вимоги в розумінні ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

23 березня 2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», було оформлено право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Укрсоцбанк» на нерухоме майно, є відповідне іпотечне застереження в п.п. 4.5.3 договору іпотеки, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Вказано, що законом застереження і іпотечному договорі прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовстановлюючим документом.

На адресу позичальника та іпотекодателя товариством двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалися повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням.

Надання реєстратору доказів направлення рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення згідно законодавства, що діяло з 26 лютого 2019 року, повністю відповідає вимогам п. 2 ч. 1 п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та вважається належним повідомленням іпотекодержателя. У зазначених повідомленнях позичальника та іпотекодателя попереджено про те, що у разі невиконання відповідної вимоги протягом 30-денного строку банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Повідомлення направлені цінним рекомендованим листом з повідомленням з описом вкладення.

Вказано, що іпотекодержателем було замовлено і отримано висновок про незалежну оцінку нерухомого майна (спірної квартири). Строк дії оцінки нерухомого майна складає шість місяців, а тому проведеною оцінкою було визначено вартість предмета іпотеки на момент набуття банком предмета іпотеки у власність, що повною мірою відповідає вимогам ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», а також умовам укладених між сторонами правочинів.

Відповідно до умов договору іпотеки сторони погодили, що передача у власність іпотекодержателя предмету іпотеки є добровільним способом звернення стягнення.

Позивачем не надано жодного допустимого доказу (довідка про склад сім`ї, довідка про місце проживання, докази відсутності іншого нерухомого майна, в тому числі і у спільній власності подружжя тощо) на підтвердження власної позиції. Інформаційна довідка, що міститься в матеріалах справи відображає інформацію за критерієм «адреса проживання», що не виключає можливість наявності у позивача іншого майна. Обов`язок на доведення відсутності іншого житла покладається саме на сторону позивача.

Представник відповідача зазначав, що позивач не довела належними та допустимими доказами той факт, що на спірні правовідносини розповсюджується мораторій, а саме докази того, що спірна квартира є місцем проживання позивача, до того ж єдиним, навпаки матеріалами справи доведено, що позивач постійно проживає за іншою адресою, не надала доказів відсутності іншого житла, в тому числі у спільній сумісній власності, а також доказів того, що не відбувалось відчуження житла в період з дня укладення іпотечного договору до звернення стягнення на предмет іпотеки.

Мораторій на даний час вже припинив свою дію та посилання на нього не може вже свідчити про порушення прав позивача.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2023 року витребувано з Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Міської ради міста Кропивницького належним чином засвідчену копію реєстраційної справи № 101 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 серпня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

У судове засідання від представника позивача, адвоката Деревянко Я.Р. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила у задоволенні позову відмовити.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд установив наступне.

Судом установлено, що 04 квітня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», яке змінило свою назву на ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 800003557, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США, зі сплатою процентної ставки 13,80 % та строком повернення до 04 квітня 2023 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 800003557-И, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру, загальною площею 49,36 кв.м. та жилою площею 27,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві власності.

За умовами п.п. 2.1. іпотечного договору іпотекою забезпечено кожну та всі із вимог, що випливають із основного договору із всіма змінами та доповненнями до нього, за умов боржник зобов`язується перед іпотекодержателем повернути наданий боржнику кредит до 04 квітня 2023 року в розмірі 30 000 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом згідно умов основного договору, сплатити прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування, а також всі інші платежі в порядку та на умовах, що визначені основним договором та/або цим договором.

Іпотечний договір посвідчений нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 1159.

ПАТ «Альфа0Банк» та ОСОБА_3 уклали кілька додаткових угод, а саме додатковий договір від 04 лютого 2015 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору, договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору від 27 жовтня 2015 року.

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» зобов`язання за кредитним договором перед ОСОБА_3 виконало у повному обсязі.

Однак, ОСОБА_3 зобов`язання перед банком належним чином не виконав, внаслідок чого станом утворилась заборгованість.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 вересня 2018 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 800003557 від 04 квітня 2008 року у розмірі - 565 659,68 грн., з них: заборгованість за кредитом - 526 259,22 грн., заборгованість по відсоткам - 25 916,14 грн., пеня - 13 484,32 грн., а також 3 654,00 грн. - сплаченого судового збору.

Рішення набрало законної сили 30 жовтня 2018 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2019 року позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, на користь ПАТ «Альфа-Банк», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 800003557 від 04 квітня 2008 року в сумі 626 462,04 грн., з яких заборгованість: за кредитом 570853,78 грн., по відсотках 55608,28 грн. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, задоволено вимоги ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 626462,04 грн. Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 9396,93 грн. понесеного судового збору.

Рішення набрало законної сили 18 червня 2019 року.

Акціонерним товариством «Альфа-Банк» на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 направлялись повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, про що свідчать докази наявні в матеріалах справи.

Крім того, банк зазначав про необхідність сплати боргу по кредитному договору, розмір якого станом на 17 березня 2020 року складає 42 751,64 доларів США.

Статтями 35, 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти денного строку АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

24 грудня 2020 року було зареєстровано Вільхівською сільською радою Благовіщенського району, Кіровоградської області заяву АТ «Альфа-Банк» про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_4 , Вільхівська сільська рада Благовіщенського району, Кіровоградська область, 29 грудня 2020 року, проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», податковий номер/серія, номер паспорта/ НОМЕР_1 . Відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 239216321, від 29 грудня 2020 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Мешковим Олександром Олеговичем, Вільхівська сільська рада Благовіщенського району, Кіровоградська область, внесено запис про право власності за № 39971665 на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55989503 від 29 грудня 2020 року, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Підставою виникнення права власності вказано: іпотечний договір, серія та номер: 800003557-И, виданий 04 квітня 2008, видавник: ЗАТ «Альфа-Банк»; кредитний договір, серія та номер: 800003557, виданий 04 квітня 2008 р., видавник: ЗАТ «Альфа-Банк»; висновок про вартість майна, серія та номер: б/н, виданий 16 грудня 2020 року, видавник: ТОВ «Незалежна експертиза компанія»; повідомлення (вимога про усунення порушення), серія та номер: б/н, виданий 13 квітня 2020, видавник: АТ «Альфа-Банк»; довідка, серія та номер: б/н, виданий 21 грудня 2020, видавник: АТ «Альфа-Банк»; реєстр цінних поштових відправлень, серія та номер: 153, виданий 10 квітня 2020 року, видавник: Укрпошта; опис, серія та номер: б/н, виданий 13 квітня 2020 р., видавник: Укрпошта; рекомендоване повідомлення, серія та номер: 500, виданий 13 квітня 2020р, видавник: Укрпошта; опис, серія та номер: б/н, виданий 07 травня 2020р, видавник: Укрпошта; повторне повідомлення, серія та номер: 327, виданий 27 квітня 2020р, видавник: АТ «Альфа-Банк»; список відправлень, серія та номер: 5791, виданий 07 травня 2020р, видавник: Укрпошта; реєстр експрес відправлень, серія та номер: б/н, виданий 07 травня 2020, видавник: Укрпошта.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Аналіз приписів статті 33 Закону України «Про іпотеку» дозволяє дійти висновку, що законодавцем передбачено право іпотекодержателя захистити свої майнові права у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) боржником основного зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів: в позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі виконавчого напису нотаріуса) або в судовому порядку за рішенням суду.

Частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції,чинній на час укладення договору іпотеки, далі - Закон 898-ІV) передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або окремого договору про задоволення його вимог.

Статтею 37 зазначеного Закону (у цій же редакції) визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, (до якого згідно з частиною другою статті 36 прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки), є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

З аналізу змісту наведених норм у їх поєднанні вбачається, що за Законом застереження в іпотечному договорі прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовстановлюючим документом.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмети іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержавтеля від свого імені продати предмет іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Укрсоцбанк» на нерухоме майно, є відповідне іпотечне застереження в п.п. 4.5.3 договору іпотеки, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Пунктом 4.5 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із таких способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Підписанням договору заставодатель засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до банку.

Відповідно до п. 1.4 договору іпотеки, іпотекодавець свідчить та гарантує, що ніякі треті особи не мають щодо предмета іпотеки, в тому числі не зареєстрованих у встановленому законом порядку, на боці предмета іпотеки немає факторів, які б заважали накласти стягнення на предмет іпотеки.

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Судом установлено, що банком на адресу позивача та ОСОБА_3 були направлені повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням.

Надання реєстратору доказів направлення рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або за закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення згідно законодавства, що діяло з 26 лютого 2019 року, повністю відповідає вимогам підпункту 2 ч. 1 пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та вважається належним повідомленням іпотекодержателя.

Іпотекодержавтель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»).

Іпотекодержателем було замовлено та отримано висновок про незалежну оцінку нерухомого майна. Строк дії оцінки нерухомого майна складає шість місяців, а тому проведеною оцінкою було визначено вартість предмету іпотеки на момент набуття банком предмета іпотеки у власність, що повною мірою відповідає ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», а також умовам укладених між сторонами правочинів.

Відповідно до умов договору іпотеки сторони погодили, що передача у власність іпотекодержателя предмету іпотеки є добровільним способом звернення стягнення. Положення дії ЗУ «Про мораторій» не можуть бути застосовані в даному випадку.

Позивачем не надано доказів того, що квартира є місцем її проживання, до того ж єдиним, не надала доказів відсутності іншого житла.

При цьому, на час звернення позивача з даним позовом до суду припинив свою дію Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон - 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За змістом статті 18 Закону № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9, 15 Закону № 1952-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), та статті 37 Закону № 898-IVпорядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Доводи позивача щодо порушення процедури та її не повідомлення суд вважає безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки проведена без порушенням вимог закону, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Щодо інших доводів сторін суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме пункт 1 статті 6 Конвенції яка зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

У відповідності до пункту 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 5, 7, 10, 13, 49,76-81, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний реєстратор Мешков Олександр Олегович, про скасування рішення про державну реєстрацію, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.100, .

Третя особа: державний реєстратор Мешков Олександр Олегович, місцезнаходження: 26410, Кіровоградська область, Благовіщенський район, с. Вільхове, площа Незалежності, буд.1.

Повний текст судового рішення складено 07.03.2025 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда