Справа №443/59/25
Провадження №2/443/230/25
РІШЕННЯ

іменем України

05 березня 2025 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Юшківці в особі Ходорівської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1.83 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067730/3955 від 20.05.1997 року, виданого на підставі рішення II сесії Дев`ятниківської сільської ради від 21.09.1994 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видавались по Дев`ятниківській сільській раді за №544.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся по батьковій лінії ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1.83 умовних кадастрових гектари, що належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067730/3955 від 20.05.1997 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради №212 від 04.12.2023 року, ОСОБА_3 дійсно постійно проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних виконкому Ходорівської міської ради, у виконкомі Дев`ятниківської сільської ради, заповіту від ОСОБА_3 не посвідчувалось. ОСОБА_2 , прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , вступивши в управління спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Зазначає, що спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 був син покійної ОСОБА_2 , який займався похороном своєї матері та вступив в управління та володіння спадковим майном. Про відмову від спадщини він не заявляв, а тому на підставі ст.549 ЦК УРСР 1963 року, вважається таким, що її прийняв, однак юридично спадкові права ОСОБА_2 не оформляв.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бачівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЛВ № 082063 від 01.12.1999 року. Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1.83 умовних кадастрових гектари, що він фактично успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 , однак юридично не оформив своїх спадкових прав.

Він прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , а згодом подав відповідну заява до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Юзва В.Я., внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №183/2024 року, а 30.08.2024 року йому видані свідоцтва відносно земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бачівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЛВ № 082063 від 01.12.1999 року.

Згодом він вирішив юридично оформити спадкові права відносно земельної частки (паю) після смерті свого батька, однак при зверненні до нотаріуса йому відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), що знаходиться на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належав матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син - ОСОБА_2 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

За таких обставин він змушений звертатися до суду з вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 16.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 05.02.2025 року в порядку витребування доказів зобов`язано приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Юзва В.Я. в строк до 21 лютого 2025 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінал або належним чином завірені копії спадкової справи №183/2024, яка заводилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.02.2025 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Юзва В.Я. надіслано копію спадкової справи №183/2024, яка заводилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 26.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача - адвоката Яременка І.О. надійшла заява, згідно якого просить розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Крім того долучив копію свідоцтва про розірвання шлюбу.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, згідно поданого відзиву, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника та винести рішення за наявними в ній матеріалами.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Як видно із свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.8, 52 на звороті).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача по батьковій лінії ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 , виданим повторно Жидачівським відділом ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.04.2024 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1.83 умовних кадастрових гектари, що належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067730/3955 від 20.05.1997 року (а.с.16).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №212 від 04.12.2023 року, ОСОБА_3 дійсно постійно проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних виконкому Ходорівської міської ради, у виконкомі Дев`ятниківської сільської ради, заповіту від ОСОБА_3 не посвідчувалось. ОСОБА_2 , прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , вступивши в управління спадковим майном у піврічний термін після її смерті (а.с.11).

Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 був її син - ОСОБА_2 .

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_2 спадщину за законом після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняв, оскільки вступив в управління і володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року), однак юридично своїх спадкових прав не оформив,що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №79279397 від 25.11.2024 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим Бачівською сільською радою Перемишлянського району Львівської області від 10.12.2008 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бачівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЛВ № 082063 від 01.12.1999 року. Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1.83 умовних кадастрових гектари, що він фактично успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 , однак юридично не оформив своїх спадкових прав.

Згідно довідки Перемишлянської міської ради № 18-12/107 від 05.06.2024 року, ОСОБА_2 , постійно проживав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Бачів, Львівського (Перемишлянського) району, Львівської області. Померлому належить на праві особистої власності земельна ділянка (пай) в розмірі 1,0071 га згідно Державного акту ІІІ ЛВ №082063. Разом з померлим, на день смерті проживав та був зареєстрованим син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт від імені ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Бачівської сільської ради не посвідчувався (а.с.37 на звороті).

Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що крім позивача інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 немає, оскільки шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано 20.06.1984 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с.65).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Юзва В.Я. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.33), внаслідок чого нотаріусом було заведено спадкову справу №183/2024 (а.с.32-58).

При цьому, як вбачається із матеріалів спадкової справи №183/2024 із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 звертався тільки позивач, оскільки брат позивача ОСОБА_7 відмовився від спадщини після смерті батька (а.с.33).

30.08.2024 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається із земельних ділянок, розташованих за межами села Бачів, Львівського (Перемишлянського) району, Львівської області, належному померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ №082063 від 01.12.1999 року (а.с.14, 46, 48, 50).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 1,83 умовних кадастрових гектарів на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, листом відповіддю приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Юзва В.Я. №311/01-16 від 16.09.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), що яка перебувала у колективній власності спілки селян - пайовиків «Нива» Дев`ятниківської сільської ради, що належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем котрої був її син - ОСОБА_2 (а.с.15).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач стверджує, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_3 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067730/3955, зареєстрованого 20.05.1997 року, реєстраційний номер 544, площа земельної ділянки - 1,83 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката рішення ІІ сесії Дев`ятниківської сільської ради від 21.09.1994 року, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №4001/15-24 від 29.11.2024 (а.с.16).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_3 у відділі не зареєстровано.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовані на території Дев`ятниківськоїсільської ради Стрийського району Львівської області..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1.83 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067730/3955 від 20.05.1997 року, виданого на підставі рішення II сесії Дев`ятниківської сільської ради від 21.09.1994 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видавались по Дев`ятниківській сільській раді за №544.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І. Сливка