Справа № 756/2491/24
Провадження №: 2/752/3172/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24.02.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Кирильчук І. А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Замай А. О.,

позивача за первинним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідача за первинним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

Позовна заява обґрунтована тим, що 14 червня 2013 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 . Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх років відносини з відповідачем погіршувалися. Починаючи з 2020 року, коли було запроваджено карантин на території України, ОСОБА_1 постійно перебувала вдома зі своїм сином, в той час як відповідач - батько дитини, систематично повертався додому пізно в стані алкогольного сп`яніння, хоча працював державним службовцем та звільнявся з роботі пізніше 18:00 годин. Дуже погіршилися відносини з початку 2022 року, коли почалося повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну. Позивач з сином переїхали на деякий час з м. Києва у Львівську область, зокрема у м. Славське. Відповідач, у свою чергу, проживав у м. Львові через специфіку роботи. Навідувався до сина лише на вихідних, хоча мав можливість приїздити частіше, оскільки відстань між ними була невелика. Певний час проживши з малолітнім сином у м. Славське Львівської області та зважаючи на той факт, що ракетні обстріли з боку росії стали все частіше здійснюватися, позивач була вимушена з дитиною виїхати за кордон для збереження життя та здоров`я сина. Зокрема, вони проживали в Іспанії.

Перебуваючи на відстані з відповідачем, відносини стали ще гірші, так як пропала довіра у відносинах, з боку відповідача не приділялася увага до його сім`ї, а головне до сина. Після повернення в Україну разом з дитиною, відповідач вже відкрито говорив та не приховував того факту, що він спілкувався з іншими жінками, мав інтимні відносини на відстані. Після повернення до України позивач помітила також, що відповідач байдуже ставиться до сина та до неї. У відповідача наразі відсутня будь-яка зацікавленість у вихованні дитини. Син батькові не цікавий, він не проявляє ініціативи у проведенні дозвілля та вихованні. Відповідач маніпулює дитиною та викликає у дитини стрес, а саме, замість того, щоб відволікти дитину від тяжких часів, пов`язаних з війною та ракетними обстрілами, яких дитина боїться, він у свою чергу, навпаки дарує йому військовий одяг та розповідає про війну.

З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що дитина має проживати з нею, оскільки вона постійно проводить з сином час, займається його розвитком і займалася завжди, коли батько був відсутній у його житті. Відповідач систематично відволікав свою увагу з сина на жінок, пізно приходив додому. Відповідач постійно зайнятий, йому завжди бракує часу на дитину, він неодноразово погрожував позивачу, що забере у неї сина, використовуючи при цьому саму дитину як засіб маніпуляції, на шкоду лише дитині і не враховує інтереси сина на спокійне дитинство у комфортному та звичному середовищі разом із позивачем.

На думку позивача, визначення місце проживання дитини з матір`ю відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, оскільки сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку у звичному для дитини середовищі.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 або адресою: АДРЕСА_2 (адреса реєстрації), а у випадку зміни позивачем адреси місця проживання на іншу - визначити, що адресою проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде адреса проживання матері ОСОБА_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року матеріали цивільної справи № 756/2491/24 передані за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2024 року для розгляду цивільної справи № 756/2491/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкову Ж. І.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Кордюковою Ж. І. від 17 квітня 2024 року заявлено самовідвід у зв`язку з порушенням порядку автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 травня 2024 року для розгляду цивільної справи № 756/2491/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А. О.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Митрофановою А. О. від 23 травня 2024 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2024 року у справі № 752/2204/24 (провадження № 2 /752/3307/24) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Позивач за зустрічним позовом вважає, що їх син повинен проживати почергово з кожним із батьків, оскільки інтересам дитини більше всього буде відповідати модель спільної фізичної опіки батьків над дитиною. Зазначив, що він є державним службовцем, що передбачає своєчасну виплату заробітної плати, має чітко визначений графік роботи, вихідні та відпустки. Наразі має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на строк проведення мобілізації. Він не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, не палить, не поводить себе аморально та так, що може зашкодити розвиткові дитини, не є агресивною людиною, з якою б його сину було б некомфортно проживати, розвиватись та рости. Має у власності 1/3 квартири, де зареєстрований разом із дитиною, зокрема, за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, для зручності відвідування дитиною школи позивачем орендується квартира поруч зі школою відповідно до договору оренди від 06 травня 2024 року, укладеного строком на 6 місяців з преважним правом на пролонгацію. У квартирі умови проживання для дитини хороші, для відпочинку є відведене напівокреме приміщення, є окремі спальні місця, стіл для підготовки уроків, ігрова зона, книги та розвиваючі гри, персональний комп`ютер. Житло повністю належно умебльоване та технічно облаштоване. Крім того, будинок облаштований підземним паркінгом, що наразі вкрай важливо для безпеки дитини під час повітряних тривог у місті.

Зазначив, що між ним і дитиною постійно існував міцний емоційний зв`язок і продовжує існувати. Навіть під час перебування сина в Іспанії, вони щоденно зв`язувались із сином за допомогою відеозв`язку та постійно спілкувались. Дитина дуже сумувала за батьком і постійно про це наголошувала, і завжди отримувала у відповідь слова підтримки та любові від батька. Після повернення у серпні 2023 року з Іспанії дитина багато часу проводить з позивачем. При цьому, дитина повністю перебуває на утриманні батька, який також постійно слідкує за станом здоров`я дитини та перебуває з дитиною на лікарняному у випадку захворювання (двічі за період з вересня 2023 року по травень 2024 року). Крім того, за проханням самої ж дитини батько разом із сином відвідують психолога.

Позивач за зустрічним позовом зазначив, що не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю, але виключно почергово (як це відбувається уже більше як півроку), оскільки цього хоче і сама дитина. А у випадку проживання дитини виключно з матір`ю, психоемоційний контакт дитини з батьком буде постійно зменшуватись як природньо (у зв`язку з відсутністю поруч), так і спеціально шляхом надуманих розповідей та постійних маніпуляцій дитиною зі сторони відповідача та її батьків.

Посилаючись на вказані обставини, позивач за зустрічним позовом просив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почергово з кожним із батьків, у такому порядку: один тиждень з батьком - ОСОБА_2 за адресою його фактичного проживання; тиждень з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою її фактичного проживання. Тижневий період проживання дитини з кожним з батьків починається з 18:00 год. неділі та завершується через тиждень о 18.00 год. неділі. Перший тиждень проживання дитини визначити на розсуд суду. По завершенні тижня, протягом якого дитина проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким вона проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

20 червня 2024 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 , у якій відповідач зазначив, що обставини, якими остання обґрунтовувала позов, не підтверджені належними та допустимими доказами. Твердження позивача про систематичність повернення відповідача додому, починаючи з 2020 року у стані алкогольного сп`яніння є наклепом і не відповідає дійсності. У період з 2020 року по липень 2023 року відповідач працював помічником судді Верховного Суду, тобто був не державним службовцем, а працівником патронатної служби, і відповідно, не мав чітко визначеного закінчення робочого дня, оскільки в більшості випадків, працівники патронатної служби, які працюють в судовій системі, знаходяться на робочому місці поки не буде зроблений весь (можливий) обсяг роботи або доки на місці працює керівник. Більше того, зазначене спростовується характеристикою відповідача з місця роботи та довідкою про проходження попереднього, періодичного та почергового психіатричного оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 0479/2023.

На початку повномасштабного вторгнення російської федерації відповідач робив усе можливе для убезпечення дитини, вивізши матір з дитиною у комфортні умови проживання в курортному місті Славське. Коли позивач з дитиною проживали в Іспанії, то відповідач завжди був на зв`язку із сином. Після повернення в Україну у серпні 2023 року дитини та дружини, відповідачем було запропоновано позивачу два шляхи вирішення сімейних чвар. Або без образ та надуманих звинувачень жити позитивно сім`єю або розлучитись. Позивач обрала варіант розлучення, при цьому не заперечила щодо того, щоб дитина повністю була на утриманні батька. Починаючи з серпня 2023 року позивач самоусунулась від виконання всіх обов`язків щодо утримання дитини, крім готування їжі, оскільки всі прогулянки, заняття спортом, відвідування друзів, концертів, зоопарку, картингу, подорожі країною забезпечує відповідач.

Щодо долучених позивачем фото переписки невстановлених осіб відповідач зазначив, що такі фото не відповідають дійсності, не підлягають ідентифікації, не є належними та допустимими доказами та не можуть братись судом до уваги, а насправді є спробою дискредитації відповідача з метою формування у суду та працівників органу опіки і піклування негативного образу відповідача. При цьому, інформація, яку у них намагалась сфальсифікувати позивач, жодним чином не відображує ставлення дитини до батька і навпаки.

Відповідач просить відмовити у задоволенні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю з огляду на те, що це не призведе до захисту прав та інтересів дитини, оскільки відносини із батьком у дитини чудові, він любить дитину та опікується нею, спілкується з нею постійно, стимулює до навчання та розвитку, дитина в свою чергу відповідає взаємністю та категорично не виявляє бажання жити окремо з кимось із батьків, а заявляє про бажання жити почергово (тиждень через тиждень) і з батьком і з матір`ю. Підстави для позбавлення батька у праві щодо спільного проживання з дитиною відсутні та не відповідатимуть в першу чергу інтересам дитини.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 червня 2024 року ОСОБА_4 зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до розгляду разом з первісним позовом ОСОБА_1 , відкладено підготовче засідання.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року ОСОБА_4 клопотання відповідача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю - задоволено. Цивільну справу № 7562491/24 передано за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року цивільну справу № 756/2491/24 передано за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 грудня 2024 року цивільну справу № 756/2491/24 передано на розгляд головуючому судді Кирильчук І. А.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року ОСОБА_5 прийнято до провадження цивільну справу № 756/2491/24, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 06 січня 2025 року на 11:00 год.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року відкладено підготовче судове засідання на 27 січня 2025 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, а зустрічний позов ОСОБА_2 просила залишити без задоволення. Додатково пояснила, що відповідач є хорошим батьком для дитини, але вона як мати хотіла б, щоб у дитини було єдине житло і саме з нею. Після того, як син повертається від батька, дитина втомлена та потребує додаткового часу для відновлення. Крім того, на думку позивача, спілкування відповідача з іншими жінками також може негативно впливати на розвиток дитини. Позивач вважає, що саме проживання дитини з нею як матір`ю забезпечить якнайкращі інтереси дитини, оскільки вік дитини потребує маминої турботи. У спілкуванні батька з сином вона не буде чинити будь-яких обмежень.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 заперечував та просив задовольнити його зустрічний позов. Додатково зазначив, що позивач постійно дискредитує його перед сином, постійно розповідає наклепи та образи щодо нього, про що син потім із прикрістю ділиться з батьком і це в подальшому негативно впливає на психологічний його розвиток. Наслідком цього є прохання самої ж дитини відвідувати психолога. Відповідач не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю, але виключно почергово, оскільки цього хоче сама дитина. Він - хлопчик і його прив`язка до батька є тісною і необхідною.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації просив розглядати справу за його відсутності, повідомив, що висновок по суті служба надавати не буде, оскільки це повноваження служби у справах дітей за місце проживання матері і дитини, які проживають в Оболонському районі міста Києва.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації до суду 10 липня 2024 року через систему «Електронний суд» надав висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у якому Оболонська районна в Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два тижні з батьком та два тижні з матір`ю.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши пояснення представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 14 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 ».

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 13 лютого 2016 року серії НОМЕР_2 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2024 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Після розірвання шлюбу за усною домовленістю батьків, дитина проживає один тиждень з матір`ю, а один тиждень з батьком.

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади, батько разом з дитиною зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Мати, ОСОБА_1 , проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

10 липня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов висновок Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого згідно акту обстеження умов проживання від 06 червня 2024 року, складеного спеціалістом Служби та оцінки потреб сім`ї, проведеної педагогом соціальним Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб, матір`ю забезпечені потреби дитини та створені належні умови для її проживання. ОСОБА_1 , займає посаду помічника керівника підприємства, Приватне підприємство «АКВА ФУДЗ», має заробіток відповідно до довідки про доходи за період з квітня 2024 року по червень 2024 року. Батько, ОСОБА_2 , проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно акту обстеження умов проживання від 14 червня 2024 року, складеного спеціалістом Служби та оцінки потреб сім`ї, проведеної пед соціальним Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб, батьком забезпечені потреби дитини та створені належні умови для її проживання. ОСОБА_2 працює на посаді головного спеціаліста у Верховному Суді України, має заробіток відповідно до довідки про доходи період з липня 2023 року по травень 2024 року. Дитина навчається у другому класі ТОВ «Київський ліцей Монтессорі». Відповідно до довідки з навчального закладу, батьки дитини спілкуються з педагогами, цікавляться шкільним життям, беруть участь у батьківських зборах. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 04 липня 2024 були присутні обоє батьки. З метою вирішення спору між батьками, комісією було запропоновано пройти курс медіації. Батько погодився. Мати категорично відмовилась, зазначивши, що не бачить в тому нікого сенсу. Комісією було прийнято рішення - визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два тижні батьком та два тижні з матір`ю.

Суд звертає увагу на те, що висновок про визначення місця проживання дитини надала Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, за територіальною приналежністю якого проживає дитина.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом.

Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Виходячи зі змісту частини шостої статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.

У цій справі судом встановлено, що батьки мають належні житлові умови, доходи, мають бажання виховувати дитину.

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.

Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції.

Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17).

При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку.

У судовому засіданні батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заявляли будь-яких клопотань щодо необхідності судом вислухати думку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо визначення місця його проживання одним із батьків. Проте, батько ОСОБА_2 у судовому засіданні озвучив думку дитини, зазначивши, що син хоче жити і з батьком, і з матір`ю. Щодо даного факту мати ОСОБА_1 будь-яких заперечень суду не навела.

У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).

Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4).

Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.

Водночас труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина.

З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком. У постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20, від 04 жовтня 2023 року в справі № 208/4667/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 742/2571/21, від 10 січня 2024 року у справі № 183/3958/20 Верховний Суд звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної фізичної опіки батьків над дитиною.

Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2024 року у справі № 465/6496/19, визначаючи місце проживання дитини почергово з кожним із батьків, зазначив, що під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної фізичної опіки, суди, окрім загальних обставин, мають також враховувати: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згоду на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо.

Судом установлено, що як батько, так і мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються в побуті та професійній спільноті, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку дитини, висловлюють бажання в однаковій мірі піклуватися про дитину. У той же час, між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їхнього спільного сина в позасудовому порядку.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, у висновку Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що з метою вирішення спору між батьками, комісією було запропоновано пройти курс медіації. Батько погодився. Мати категорично відмовилась, зазначивши, що не бачить в тому нікого сенсу. Комісією було прийнято рішення - визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два тижні батьком та два тижні з матір`ю.

З огляду на те, що після розірвання шлюбу за усною домовленістю батьків дитина ОСОБА_3 проживає почергово кожним із батьків (один тиждень з матір`ю, а один тиждень з батьком), а також те, що орган у справах дітей також підтримав застосування моделі спільної фізичної опіки батьків щодо дитини, то суд дійшов висновку про те, що саме спільна фізична опіка батьків сприятиме їх співпраці та забезпечить належне виховання та задоволення потреб дитини і в інтересах ОСОБА_3 буде саме почергове проживання з кожним із батьків.

Суд погоджується з висновком органу у справах дітей щодо застосування у сімейній ситуації, з приводу якої існує спір, моделі спільної фізичної опіки батьків щодо дитини.

Суд враховує, що після розірвання шлюбу (більше як півроку) за усною домовленістю батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дитина проживає почергово з кожним із них (один тиждень з матір`ю, а один тиждень з батьком), тому суд вважає за необхідним залишити саме такий упорядкований між батьками порядок чергування проживання дитини кожним із батьків.

Використання спільної фізичної опіки у цій справі спрямоване на забезпечення якнайкращих інтересів дитини та забезпечить дитині як материнське, так і батьківське виховання, що у їх синтезі сформують основу становлення дитини як до повноцінного члена суспільства.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердила, що відповідач ОСОБА_2 є хорошим батьком для їхнього сина, він займається сином, відвідує з ним психолога та матеріально забезпечує сина. На наявність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, які б становили загрозу інтересам дитини зі сторони батька, позивач у суді не посилалась. Факт спілкування відповідача ОСОБА_2 з іншими жінками, на який акцентувала позивач, обґрунтовуючи підстави свого позову, жодним чином не відображує негативного ставлення батька до дитини та навпаки, та якимсь чином може негативно впливати на розвиток дитини. Особиста образа ОСОБА_1 на ОСОБА_2 через розпад їхньої сім`ї не може бути визначальним фактором у питанні визначення місця проживання дитини. Крім того, позивач не заперечувала той факт, що дитина бажає проживати також із батьком та із задоволенням проводить з ним час.

У свою чергу, ОСОБА_2 також визнав той факт, що ОСОБА_1 є хорошою матір`ю, з любов`ю та турботою відноситься до сина і тому якнайкращим інтересам дитини буде встановлення саме спільної фізичної опіки над їхнім сином.

Щодо заявленого зустрічного позову ОСОБА_2 , то суд бере до уваги наявність в останнього належних умов проживання та постійного джерела існування, створення всіх умов для проживання, виховання та розвитку дитини, та з урахуванням наявних у матеріалах справи висновку органу опіки та піклування та пояснень сторін, приходить до переконання про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 .

Почергове проживання ОСОБА_3 суд вважає доцільно розпочати за місцем проживання матері.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На основі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почергово з кожним з батьків у такому порядку: один тиждень з батьком - ОСОБА_2 за адресою його фактичного проживання; тиждень з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою її фактичного проживання.

Тижневий період проживання дитини з кожним з батьків починається з 18:00 год неділі та завершується через тиждень о 18:00 год неділі.

Перший тиждень проживання дитини визначити з матір`ю - ОСОБА_1 .

По завершенні тижня, протягом якого дитини проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким вона проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач за первинним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач за первинним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення виготовлено 06 березня 2025 року.

Суддя І. А. Кирильчук