Провадження № 2/537/126/2025
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2025 року Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря судових засідань Кириченко М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року представник позивача директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерз» Сердійчук Я.Я. звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 0477-0356 від 02.09.2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», у розмірі 30727 грн 20 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3028 грн 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» укладений кредитний договір № 0477-0356, відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 10000 грн 00 коп на строк до 16 вересня 2020 року зі сплатою відсотків у розмірі 2% за день користування коштами, що становить 730% річних, у грошовому вираженні сума відсотків становить 3000 грн 00 коп., сукупна вартість кредиту становить 13000 грн 00 коп

Кредитними коштами відповідач скористався. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Відповідач умови договору не виконав.

Відповідно до п. 4 кредитного договору, розмір процентів складає 2% (два відсотки) від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку на який надається кредит.

28 жовтня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №02/10/2021 про відступлення прав за кредитними договорами, відповідно до п. 3.13. договору факторингу до Нового кредитора переходить право вимоги Первісного кредитора відповідного реєстру боржників. 09 листопада 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було підписано реєстр боржників №1 відповідно до якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року.

Станом на 29 квітня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 30727 грн 20 коп, а саме: заборгованість за тілом кредиту 9912 грн 00 коп., заборгованість за відсотками 20815 грн 20 коп.

Відповідач кошти ні ТОВ «Укр Кредит Фінанс», ні ТОВ «Факторинг Партнерс» не повернув, умови договору належним чином не виконує. За викладених обставин позивач і вимушений звернутись до суду з даним позовом.

08.05.2024 року ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва матеріали позовної заяви направлено за підсудністю до Крюківського районного суду міста Кременчука.

20.08.2024 року ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

09.10.24 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Свої заперечення проти задоволення позовних вимог сторона відповідача обґрунтувала тим, що попередній кредитор надаючи кредит на обумовлений договором строк очікував повернення кредиту в розмірі 10000 грн 00 коп та процентів в розмірі 3000 грн 00 коп, всього в розмірі 13000 грн, оскільки, саме на таких умовах платності та строковості було укладено кредитний договір. 28.09.2020 року позивачем було частково сплачено борг у розмірі 5488 грн 00 коп. Заперечував проти надмірно нарахованих процентів в розмірі 18880 грн 20 коп. Також відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, оскільки на його думку право на пред`явлення вимоги минуло 13 жовтня 2023 року.

16.10.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник ТОВ «Факторинг Партнерс» звертала увагу, що відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року. Також вказав на те, що нарахування відсотків здійснено відповідно до умов договору, погоджених сторонами. В частині заперечень відповідача щодо заявленої суми до стягнення у виді правничої допомоги вказала, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат зі складністю справи та не надає будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Окрім того, у відповіді на відзив викладені заперечення проти заяви про застосування строку позовної давності оскільки відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби «COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362,559, 681, 728,1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії цього карантину, дію карантину було скасовано 01 липня 2023 року, крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 22 лютого 2022 року № 64/2022, перебіг позовної давності встановлений Цивільним кодексом України зупиняється на строк дії такого стану.

16.01.25 року представником відповідача подано заяву про часткове визнання позовних вимог, з врахуванням часткового погашення відповідачем кредиту 29.09.20 року в розмірі 5 488.00 грн. Відповідачем визнається заборгованість за основним боргом в розмірі 9912.00 грн та проценти в розмірі 2973.60 грн, які нараховані в межах погодженого п`ятнадцятиденного строку користування кредитом, визнаються витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн 00 коп.

06.12.2024 року, 23.01.2025 року представником позивача подані додаткові пояснення по справі, згідно з якими позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 21.11.2024 року, 13.02.2025 року визначено проводити судове засідання в режимі відеоконференції з участю представника позивача.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що нарахування процентів за користування кредитом відповідає умовам кредитного договору № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року та Правилам надання грошових коштів у кредит.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, пояснень про причини своєї неявки до суду не надав.

Представник відповідача, адвокат Варавін С.Д., в судовому засіданні вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у обсязі, який визнається відповідачем за основним боргом в розмірі 9912.00 грн та процентів в розмірі 2973.60 грн, які нараховані в межах погодженого п`ятнадцятиденного строку користування кредитом.

Представник відповідача зазначив, що згідно з умовами кредитного договору № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року кредит надавався відповідачу на строк 15 днів зі сплатою 2 відсотків за день користування кредитними коштами. Умовами п. 8, 9 кредитного договору № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року та розділом 7 Правил надання грошових коштів у кредит встановлений порядок пролонгації кредитного договору. Пунктом 8 Кредитного договору встановлено, що позичальник має право пролонгувати договір на умовах та у порядку та у спосіб , що визначені Правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2 % (два відсотки) від суми кредиту за кожен день користування, але на думку представника відповідача кредитним договором відсотки у розмірі 2% поза встановленим строком користування кредитом нараховані не можуть, оскільки після закінчення строку пролонгації такий розмір договором не встановлений, а можуть бути нараховані в розмірі 3 процентів річних. Пунктом 9 встановлено, що проценти, нараховані після закінчення терміну платежу визначеного п. 3.1. кредитного договору, з урахуванням продовження терміну платежу у разі використання Позичальником права пролонгації відповідно до умов кредитного договору та Правил, є процентами у розумінні ч. 2. Ст. 625 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з доданих до позову «Детальних щоденних нарахувань та погашень по договору № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року, відповідно до якого надана фінансова послуга станом на 09.11.2021 року», відповідач 28.09.2020 року здійснив погашення кредиту у розмірі 5488.00 грн та скористався правом на лонгацію кредитного договору на наступні 15 днів, до 13.10.2020 року. Пунктом 7.8. Правил надання грошових коштів у кредит (Стандарт) встановлено, що кредитодавець інформує позичальника про пролонгацію шляхом відправки повідомлення на електронну пошту зазначену в заявці, та/або шляхом надсилання СМС повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці.

Представник відповідача зазначив, що доказів пролонгації кредитного договору з ініціативи позичальника (відповідача) та інформування про пролонгацію відповідно до п. 7.8 Правил позивачем не надано.

Також представник відповідача звернув увагу на те, що у п.9 кредитного договору не вказано, в якому саме розмірі нараховуються проценти за користування кредитом після закінчення терміну платежу визначеного у п. 3.1. договору у випадку використання позичальником права пролонгації відповідно до умов цього договору у розумінні ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України. Представник відповідача вважає, що оскільки розмір цих процентів не визначений, то має застосовуватись процентна ставка у розмірі 3 процентів річних, як встановлено ч. 2. Ст. 625 Цивільного кодексу України.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межахзаявлених неювимог іна підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках (частина1статті 13 Цивільного процесуального кодексу України ).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України).

У судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» був укладений кредитний договір № 0477-0356, відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 10000 грн 00 коп на строк до 16 вересня 2020 року зі сплатою відсотків у розмірі 2 % за кожен день користування кредитними коштами, що становить 730% річних, що у грошову вираженні становить 3000 грн 00 коп., сукупна вартість кредиту становить 13000 грн 00 коп.

Даний договір підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором (п. 13 кредитного договору) (а.с. 4).

Відповідно до п. 5.4. Правил надання грошових коштів у кредит («Стандарт») укладаючи договір Кредитодавець і Заявник/Позичальник визнають усі документи (підписані з використанням Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем)у тому числі Договір).

Пунктом 5.5. Правил надання грошових коштів у кредит («Стандарт») встановлено, що кредитодавець не пізніше трьох робочих днів з дати укладення договору сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на поточний (картковий) рахунок з використанням платіжної картки позичальника.

Електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Відповідно до п. 4 укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 кредитного договору, розмір процентів за користування кредитом складає 2% (два відсотки) від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку на який надається кредит.

Пунктом 2 Кредитного договору встановлений строк кредиту- 15 днів.

Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, згідно з яким встановлений термін платежу 16 09.2020 року, цю дату визначено до сплати суми кредиту 10000 грн 00 коп , процентів за користування кредитом 3000 грн 00 коп.

Згідно з листом АТ КБ «Приватбанк» від 01.03.24 року та довідкою від 11.03.2024 року про перерахування суми кредиту за договором кредиту № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року, було проведено видачу кредитних коштів у розмірі 10000 грн 00 коп на платіжну картку ОСОБА_1 .

За викладених обставин, на підставі досліджених письмових доказів та пояснень сторони відповідача, суд вважає доведеною обставину укладення між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 кредитного договору.

28 жовтня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №02/10/2021 про відступлення прав за кредитними договорами (а.с. 17), відповідно до пункту 2.1 якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки, встановлені цим договором.

Згідно із п. 3.1.3 договору факторингу до Нового кредитора переходить право вимоги Первісного кредитора відповідного реєстру боржників.

09 листопада 2021 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було затверджено реєстр боржників №1, відповідно до якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року.

Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості, станом на 22.04.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 30727 грн 20 коп, а саме: заборгованість за тілом кредиту 9912 грн 00 коп., заборгованість за відсотками 20815 грн 20 коп.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач частково сплатив кошти ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на погашення заборгованості, а саме в розмірі 5448.00 грн., що вбачається із виписки щодо детальних щоденних нарахувань та погашення по договору №0477-0356 від 02.09.2020.

Згідно витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 року (а.с. 23) заборгованість відповідача перед позивачем становить 30727 грн 20 коп., а саме:

- заборгованість за тілом кредиту 9912 грн 00 коп.,

- заборгованість за відсотками 20815 грн 20 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Отже, з укладенням договору факторингу №02/10/2021 у позичальника виник обов`язок повернути ТОВ «Факторинг Партнерс» кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах встановлених графіком погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, пояснення сторін, зокрема, сторони відповідача, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання ОСОБА_1 свого зобов`язання щодо повернення тіла кредиту, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 912 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в частині стягнення відсотків за договором кредиту, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики просив, у тому числі, окрім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками.

Згідно з умовами кредитного договору № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року, кредит надавався відповідачу на строк 15 днів зі сплатою 2 відсотків за день користування кредитними коштами. Умовами п. 8, 9 кредитного договору № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року та розділом 7 Правил надання грошових коштів у кредит встановлений порядок пролонгації кредитного договору. Пунктом 8 Кредитного договору встановлено, що позичальник має право пролонгувати договір на умовах та у порядку та у спосіб , що визначені Правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2 % (два відсотки) від суми кредиту за кожен день користування.

Пунктом 9 кредитного договору встановлено, що проценти, нараховані після закінчення терміну платежу визначеного п. 3.1. кредитного договору, з урахуванням продовження терміну платежу у разі використання Позичальником права пролонгації відповідно до умов кредитного договору та Правил, є процентами у розумінні ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 6.3 Правил, Проценти за користування кредитом, нараховані після закінчення Терміну платежу є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Проценти нараховуються протягом строку фактичного користування Кредитом але не більше 90-то календарних днів поспіль. Початком нарахування процентів відповідно до цього пункту є закінчення терміну платежу з урахуванням продовження терміну платежу відповідно до використаного Позичальником права пролонгації.

Відповідно до доданих до позову «Детальних щоденних нарахувань та погашень по договору № 0477-0356 від 02 вересня 2020 року, відповідно до якого надана фінансова послуга станом на 09.11.2021 року», відповідачем 28.09.2020 року здійснено часткове погашення кредиту у розмірі 5488.00 грн, з яких 5400 грн 00 коп були зараховані у погашення нарахованих процентів, а 88 грн 00 коп зараховані на погашення тіла кредиту. Здійснивши погашення 5488 грн 00 коп відповідач скористався правом на лонгацію кредитного договору на наступні 15 днів, тобто до 13.10.2020 року.

Пунктом 7.8. Правил надання грошових коштів у кредит (Стандарт) встановлено, що кредитодавець інформує позичальника про пролонгацію шляхом відправки повідомлення на електронну пошту зазначену в заявці, та/або шляхом надсилання СМС повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці.

Судом встановлено, що доказів пролонгації кредитного договору з ініціативи позичальника (відповідача) та інформування ТОВ «Укр Кредит Фінанс» позичальника про пролонгацію відповідно до п. 7.8 Правил позивачем не надано, тому суд приходить до висновку, що кредит був пролонгований за ініціативою позичальника лише один раз з 29.09.2020 року по 13.10.2020 року.

Таким чином, до 13.10.2020 року проценти нараховувалися на підставі ст. 1048 ЦК України за правомірне користування кредитними коштами, а з 14.10.2020 року розпочалося користування кредитними коштами поза строком, який було погоджено сторонами кредитного договору, тому проценти за користування кредитом повинні нараховуватись згідно з п. 9 кредитного договору на підставі ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України, як міра відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що кредитним договором інший розмір процентів (3 проценти річних), ніж зазначений ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України не встановлений, тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2 процентів від суми заборгованості у період з 14.10.2020 року по 11.01.2021 року не відповідає досягнутим сторонами домовленостям за кредитним договором. Окремої вимоги про стягнення процентів річних згідно з ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем не заявлено, у розрахунку заборгованості усі проценти нараховані суцільним рядком без розподілу за ст. 1048 ЦК України та ч. 2. ст. 625 ЦК України.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, зазначається, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, тому регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа №910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже, з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за кредитним договором від 02.09.2020 року, укладеним між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 15 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти, в розмірі 2973 грн 60 коп.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.ст. 77 - 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки проценти нараховані відповідачу поза межами строку дії кредитного договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 3373709 від 02.09.2020 року у розмірі 9912 грн 00 коп за тілом кредиту та 2973 грн 60 коп заборгованість за відсотками, що ґрунтується на чітко обумовлених між сторонами кредитного договору умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування.

Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» задоволено на 41,93 % (12 885 грн. 60 коп. задоволена сума до стягнення, при сумі позову 30 727 грн. 20 коп.), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 1 269 грн. 64 коп. (3 028 грн. 00 коп. * 41,93 %).

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача надано суду: копію договору про надання правової допомоги № 415-02/2024 від 15.02.2024 року, копію прайс-листа Адвокатського об`єднанння «Лігал Ассістанс», платіжну інструкцію №422780052 від 16.04.2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №156 від 02.04.2024 року, витяг з акту №1 від 09.04.2024 року.

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №156 від 02.04.2024 року вартість послуг становить 9000,00 грн.

Відповідач заявив про завищення та непропорційність розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем та визнає витрати на правничу допомогу частково в розмірі 1 500 грн 00 коп.

За викладених вище обставин з урахування того, що справа не є складною, не потребувала від правника значних зусиль та часу, існує усталена судова практика у справах зазначеної категорії, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані представником позивача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правничої допомоги в розмірі 2 000 грн 00 коп.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, адреса: 03150, місто Київ, вулиця Гедройця Єжи, будинок 6, офіс 521) заборгованість за кредитним договором №0477-0356 від 02.09.2020 року в загальному розмірі 12 885 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) грн. 60 коп., з яких 9 912 (дев`ять тисяч дев`ятсот дванадцять) грн. 00 коп. - сума основного боргу, 2 973 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят три) грн. 60 коп. - сума нарахованих процентів.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, адреса: 03150, місто Київ, вулиця Гедройця Єжи, будинок 6, офіс 521) сплачений судовий збір у розмірі 1 269 грн. 64 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

В задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: Д.О. Зоріна