Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участі секретаря Цмур В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович до відповідача - 1 ОСОБА_2 , відповідача - 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 28.02.2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.03.2025 року.

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача -1 ОСОБА_2 , відповідача 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Так, позивач просив: «Витребувати майно - квартиру, загальною площею 43.6 кв.м., житловою площею 29.7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із незаконного володіння у Відповідача-1 ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом відновлення запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ».

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2023 року позовну заяву Дубів Олега Михайловича, від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння - залишено без руху.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2023 року, заяву Дубів Олега Михайловича, від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович у справі за позовом Дубів Олега Михайловича, від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння, - повернуто заявнику, як таку, що подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

14.09.2023 представником позивача подано заяву на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 вересня 2023 року по справі №308/149758/23 про залишення позову без руху. Разом із якою подано позовну заяву у новій редакції, а саме про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування манна з чужого незаконного володіння.

Позов мотивовано тим, що 05 червня 2008 року між ТОВ «Український Промисловий Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №548-022/ФКВ-08 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 10 000. 00 (десять тисяч) доларів США 00 цент, з розрахунку 12,50 (дванадцять цілих п`ять десятих)% річних за користування кредитом на строк 180 місяців до 02 червня 2023 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «Український Промисловий Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір № 548- 022/Zфквіп-08 посвідчений 05 червня 2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н. В., зареєстровано в реєстрі за № 1155. Згідно якого розмір кредиту 10 000,00 дол. США, термін повернення 02 червня 2023 року, відсоткова ставка 12,50% річних (п.1.1); предметом договору іпотеки є двох кімнатна квартира, за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.2.), що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та яку оцінено у 97 000,00 (дев`яносто сім тисяч) гривень 00 коп.

У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору №548-022/ФКВ-08 від 05.06.2008 року ТОВ «Український промисловий банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою про стягнення 90 082.69 грн. заборгованості за кредитним договором до відповідача - ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 ).

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банк». Внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у кредитних зобов`язаннях.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.05.2014 року по справі №308/13485/13-ц за позовом нового кредитора, з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (стягнуто заборгованість за Кредитним договором в розмірі 118244 /сто вісімнадцять тисяч двісті сорок чотири/ грн. 50 коп. В частині звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22.08.2014 року.

Банком отримано виконавчі листи, які направлено до примусового виконання до відділу ДВС - приватних виконавців. Дана обставина підтверджується інформацією про стан виконавчого провадження АСВП №60122551 з якої вбачається, що на спірне манно було накладено арешт (Постанова про арешт манна боржника від 23.09.2019 ВП № 60122551) - доказ надається.

Позивач зазначає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Як вказано у позовній заяві: згідно Договору № 2303/К/1 про відступлення прав вимоги, посвідченого 02 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального договору Шевченко І.Л. за реєстровим №1609, укладеного між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в тому числі за іпотечним договором №548- 022/Zфквіп-08 укладеного між ТОВ «Український Промисловий Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого 05 червня 2008 року приватним нотаріусом Ужгородського МНО Петрик Н.В. за реєстровим №1155.

20 жовтня 2021 року державним реєстратором відділу реєстрації Тячівської районної ради Лазар Діаною Василівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61008048 від 20.10.2021 року. 09:06:25 номер запису про право власності 44529633, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, об`єкт нерухомого майна: квартира загальною площею 43,6 кв.м.. житловою площею 29.7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" , країна реєстрації: Україна. Дана обставина підтверджується інформаційною довідкою від 21.08.2023 року №343587683.

Підставою для державної реєстрації слало подання Відповідачем-2 наступних документів: Іпотечний договір серія та номер 548-022/Zфквіп-08; виданий 05.06.2008 приватним нотаріус Петрик Н.В.; Повторне повідомлення - вимога серія та номер 81/1-2/3/лід-п від 09,03.2021. видавник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; Довідка про стан заборгованості, серія та номер 68 Л/ДФ від 12.10.2021 видавник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; Висновок про вартість об`єкта оцінки серія та номер б/н від 11.10.2021 видавник оцінювач ОСОБА_6 ; Повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б/н видавник Укрпошта; Повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б/н видавник Укрпошта;

12 липня 2023 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 12 липня 2023 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрованого реєстрі за номером 1909, згідно вказаного договору, предметом договору є квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно пункту 2 договору, відчужувана квартира складається з однієї кімнати загальною площею 43.6кв,м., житловою 29.7 кв.м. вартість якої відповідно до Довідки про балансову вартість нерухомого майна, вих. №97-МЛДФ від 07.07.2023 року виданої ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 140 000,00 (сто сорок) тисяч гривень 00 коп. (пункт 5 договору).

Щодо підстав скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно проведеного в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» позивач покликається на положення ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 41,47 Конституції України, 10,18, ч. 1 ст. 2,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 31 Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1 і27; постанови №759/5454/19 Великої Палати Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19, постанову ВП ВС від 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19 провадження № 14-81 цс22.

Представником позивача вказано на те, що в прядку доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно отримано копії документів які слугували підставою для проведення державної реєстрації права власності, та наводить їх перелік. При цьому акцентуючи увагу на те, що наявні документи, а саме: Опис вкладення до цінного листа №586 (повідомлення вимога від 07.09.2020 №81/1/2-з/лід адресованого на ім`я ОСОБА_4 на за адресою; АДРЕСА_1 ) з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №586, Опис вкладення до цінного листа №497 (повідомлення вимога від 07.09.2020 №81/1/1-з/лід адресованого на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 1) з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №586, Опис вкладення до цінного листа №986 (повідомлення вимога від 09.03,2021 №81/1-2-з/лід-п адресованого на ім`я ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ) з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №986, Опис вкладення до цінного листа №290 (повідомлення вимога від 09.03,2021 №81/1-1з/лід-п адресованого на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ) з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №290, та Опис вкладення до цінного листа №311 (повідомлення вимога від 07.09.2020 №81/з/лід адресованого на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ) без рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення №311 - без доказів відправлення, вручення вимоги або відмови від її отримання.

Представник позивача зауважує, що іпотекодержателем не дотримано в порядку передбаченого ст. 35, 37 Закону Украйні «Про іпотеку». Позивач покликається на ч. 1 ст. 7, ч.1 ст 35, ч.ч. 1,2 ст.37 ЗУ «Про іпотеку», також на умови Договору іпотеки, а саме п.п. 4.1, 4.2 та вказує, що згідно наведеного, передбачено направлення на адресу позичальника та іпотекодавця повідомлення про усунення порушення зобов`язання з доказами отримання такого повідомлення. Як засвідчують матеріали реєстраційної справи - державного реєстратора Тячівської міської ради Лазар Д.В. останні не містять письмової вимоги адресованої Позивачу ОСОБА_1 з доказами її отримання.

Позивач вказує на те, що державний виконавець повинен перевіряти чи такі повідомлення надіслані іпотекодавцю.

Також позивач покликається на норми: ст. 18, ч.2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанову Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 якою затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (п.61)

Позивач зауважує, що ТОВ «Діджи Фінанс» не було дотримано процедури, передбаченої частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», а державним реєстратором - Лазар Д.В. не дотримано приписів статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 61 Порядку № 1127, у зв`язку із чим право власності на спірну квартиру до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло з порушенням вимог законодавства.

Окрім того, позивач зазначає, що відповідачем - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» неправильно визначено розмір вимоги за Кредитним договором у Повідомленні про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки:

Матеріали реєстраційної справи містять Повторне повідомлення ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - вимога серія та номер 81/1-2/3/лід-п від 09.03.2021. Даним Листом Відповідач-2 вимагає сплатити борг за Кредитним договором, розмір якого на дату 02 вересня 2020 року складає 665 567.53 грн. Як було зазначено вище що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ПАТ «Дельта Банк» в 2013 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому було зафіксовано заборгованість станом на 01.03.2013 року в розмірі 118 244,50 грн. Рішенням суду від 07.05.2014 року справа №308/13485/13-ц позов задоволено частково з ОСОБА_1 на корить банку стягнуто: 118 244,50 грн,. з яких: - заборгованість за кредитом становить 77 292.31 грн.: - заборгованість за відсотками 36 911,51 грн.; - комісія за ведення кредиту - 4040,68 грн.

Таким чином: звернувшись із позовною заявою у 2013 році, ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» самостійно змінив строк кредитування, а тому відповідач не мав права нараховувати проценти, пеню та неустойку за межами строку кредитування, тобто після звернення із позовною заявою 2016 році.

Також позивач вказує на те, що матеріали реєстраційної справи містять Висновок про вартість об`єкта оцінки, складеного 11.10.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , згідно якого вартість об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) складає: 140 000,00 грн. (сто сорок тисяч гривень 00 копійок), без ПДВ. Однак даних про те, що інформація зі звітів про оцінку майна включена до єдиної бази даних звітів про оцінку, в матеріалах справи немає, у зв`язку з чим звіт про оцінку спірного майна, яке є предметом іпотеки не може бути визнаний дійсним. Також, не встановлено, що інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, погоджувалася з іпотеко держателем, та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАИС» не забезпечило і не могло забезпечити проведення фактичного ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, оскільки не мало доступу до цього об`єкту та не зверталося до Позивача з відповідним проханням.

Позивач зазначає, що 11.08.2023 року Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до судового експерта Павлич О.В. з заявою про призначення судової оціночно-будівельної експертизи для подання в суд. Згідно висновку від 29.08.2023 року № Д-20/23 ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 станом на 20.10.2021 року могла становити 602 383,00 (шістсот дві тисячі триста вісімдесят три гривні 00 коп.).

Позивач зазначає, що вищенаведене свідчить про значне заниженням ринкової вартості предмета оспорюваного договору та порушення прав Іпотекодавця Позивача.

Позивач звертає увагу на відсутність окремого договору при набутті у власність предмету іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Так, спірні правовідносини виникли на підставі Іпотечного договору №548-022/Zфкiп-08 посвідченого 05 червня 2008. та відповідності чинної на той період редакції Закону України «Про іпотеку», редакція ст. 37 Закону «Про іпотеку» передбачала, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно та продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі покупцеві є саме договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Чинна на момент укладення іпотечного договору редакція ст. 37 Закону «Про іпотеку» передбачала необхідність укладення окремого договору з цього приводу, чого зроблено не було.

Позивач зазначає, що таким чином Відповідачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не доведено укладення з Позивачем окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61008048 від 20 жовтня 2021 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна є незаконним.

Позивач зазначає, що оскільки, право особи, яка вважає себе власником майна, підлягає захисту шляхом задоволення позову до особи, яка незаконно ним заволоділа або добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 387, 388 ЦК України, наявні підстав для витребування майна у Відповідача-1 - ОСОБА_2 код РНОКПП: НОМЕР_1 .

Позивач просить суд: скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_7 Тячівської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.10.2021 09:06:25. індексний номер №61008048; витребувати майно - квартиру, загальною площею 43.6 кв.м.. житловою площею 29.7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із незаконного володіння у Відповідача-1 - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом відновлення запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме манно за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; витребувати від державного реєстратора прав на нерухоме майно Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни належним чином завірену копію реєстраційної справи, якою проведено державну реєстрацію права власності предмету іпотеки - квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) №61008048 від 20.10.2021 09:06:25 та копії документів які слугували підставою для набуття предмету іпотеки у власність в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; стягнути з Відповідачів на користь Позивача витрати на правничу допомогу в розмірі -25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень та вирішити питання стягнення судового збору.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2023 року, у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2023 року у вищезазначеній справі №308/14975/23 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, накладено заборону на відчуження нерухомого майна: житлову кватиру, що складається з 2 х кімнат, загальною площею 43.6 кв.м., житловою 29.7 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено відповідачу-1 вчиняти дії, пов`язані зі зрізанням, змінюваням чи пошкоджуванням запірних механізмів на дверних замках житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили.

24.10.2023 року на адресу суду надійшли письмові заперечення (відзив) від представника відповідача по справі ОСОБА_2 , адвоката Петрик В. в яких просить відмовити в позові повністю. Відповідач зазначає, що позивач помилково вважає, що «зміни до статті 37 Закону України «Про іпотеку», якими передбачалася можливість реєстрації права власності за Іпотекодержателем на підставі самого Іпотечного застереження внесені 25.12.2008 року, а отже не поширюються на правовідносини, які виникли, між сторонами.», оскільки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання відбулася 20.10.2021 року, а на той час іншою була редакції ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; в іпотечному договорі №548-022/Zфквiп-08 від 05.06.2008 року міститься відповідне іпотечне застереження.

Також представник відповідача 1 покликається на п.п. 4.2,4.3,4.4 вказаного Договору. На думку представника відповідача-1 передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. Умови Іпотечного договору №548-022/Zфквіп-08 від 05.06.2008 року, які дозволяють прийняти Іпотеко держателем Предмета Іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобов`язання є застереженням в іпотечному договорі. У разі набуття новим кредитором прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи, обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою (первинний кредитор), не є перешкодою для звернення стягнення на відповідний предмет іпотеки новим кредитором у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (Постанова ВП ВС від 08.06.2021 у справі № 346/1305/19).

Представник вказує на те, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання відбулася 20.10.2021 року. Згідно пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) (який був чинним станом на 20.10.2021 року) для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій).

Як вказано у письмових поясненнях: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» подали до державного реєстратора для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки вищезазначені документи, а тому здійснили всі кроки для дотримання Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; державному реєстратору були подані всі документи для проведення державної реєстрації права власності, а технічна відсутність документів в реєстрі (що є також не доведено, адже на даний момент витребувано реєстраційну справу) не визначає порушення порядку реєстрації права власності.

Представник відповідача заперечує щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Представник відповідача 1 просить суд: відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування майна з чужого незаконного володіння в повному обсязі.

01.11.2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» в якому просить відмовити в позові повністю. Так представник відповідача -2 зазначає, що:

За результатам електронного аукціону № UA-EA-2020-07-06- 000033-b 02 вересня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК», код в та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код в , був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 2303/К/1 (далі - Договір про відступлення прав вимоги), який 02 вересня 2020 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. і зареєстрований в реєстрі за № 1609.

Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , (Позичальник, Іпотекодавець) за кредитним договором № 548-022/ФКВ-08 від 05.06.2008 року (надалі з усіма додатками, змінами та доповненнями - Кредитний договір) та іпотечним договором № 548- 022/Zфквіп-08 від 05.06.2008 року (Договір іпотеки). Права вимоги за вказаним Кредитним договором і Договором іпотеки у свій час були одержані ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» від ТОВ «УКРПРОМБАНК», код в (копія Договору про відступлення прав вимоги № 2303/К/1 від 02 вересня 2020 р., а також витяги із Додатку № 1 та Додатку № 2 з інформацією щодо відступлених прав вимоги за Кредитним договором та договором забезпечення додаються).

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як переможець торгів, здійснило повну оплату коштів на користь AT «Дельта Банк», як визначено пунктом 4 та пунктом 4.1. Договору про відступлення права вимоги (копія платіжного доручення №126 від 20.08.2020 р додається).

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до чинного законодавства України 02.09.2020 року стало новим кредитором за Кредитним договором № 548-022/ФК-08 від 05.06.2008 р. та іпотекодержателем за Договором іпотеки № 548-022/Zфквіп-08 від 05.06.2008 року.

Представник відповідача покликається на положення ст.12, ч.1 ст. 33, ч.ч.1-3 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» , висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробленим у постанові по справі № 522/16975/16-ц.

При цьому зазначає, що в Іпотечному договорі № 548-022/Zквiп-08 від 05.06.2008 року (надалі - Іпотечний договір), що був укладений з метою забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 548-022/ФК-08 від 05.06.2008 р., містилося відповідне іпотечне застереження - «Розділ 4. Порядок звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки». Відповідне застереження в Іпотечному договорі є позасудовим способом урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно.

Представник відповідача вказує на те, що Відповідачем-2 було прийнято рішення про задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, встановленому статтею 37 вищевказаного Закону, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи, що Іпотечний договір передбачав застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя (Відповідача-2), шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, твердження Позивача про наявність підстав для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки у Відповідача-2, без наявності укладеного договору про задоволення вимог іпотекодержателя, є необґрунтованим та таким, що суперечить нормам Закону «Про іпотеку» та умовам , підписаного також ним договору іпотеки.

Окрім того, представник відповідача вказує і на те, що в процесі здійснення підготовчих дій щодо задоволення своїх кредиторських вимог, Відповідачем-2 було направлено повідомлення-вимогу Вих.№ 81/з/лід від 07 вересня 2020 року безпосередньо позичальнику (боржнику) ОСОБА_1 , що підтверджується описом вкладенням у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 05 00 350 46 94 11 від 30.12.2020 року, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується описом вкладенням у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 497 відвід 30.12.2020 року та описом вкладенням у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 05 00 350 46 95 86 від 30.12.2020 року відповідно (копії додаються до відзиву).

Повторне повідомлення-вимогу Вих. № 81/1 -2/з/лід-п від 09 березня 2021 року Відповідач-2 направив Позивачу та Іпотекодавцям - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - знову, що підтверджується описом вкладенням у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 290 від 19 березня 2021 року (копії додаються до відзиву).

При цьому представник відповідача покликається на ст. 110 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 ;висновок ВП ВС від 04.07.2018 №522/2732/16-ц, та від 29.09.2020 №575/13243/14.

Представник відповідача зауважує, що поверненню кожного поштового відправлення за номером штрих коду № 411 і номером штрих коду № 290 мали передувати щонайменше 2 сповіщення Позивача та Іпотекодавців працівником поштового відділення про надходження реєстрованого поштового відправлення, в т. ч. вкладенням до поштової скриньки Позивача повідомлення про надходження реєстрованого поштового відправлення.

Вказує представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (із покликанням на п.110 Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (надалі - Правила) на те, що поверненню кожного поштового відправлення за номером штрих коду № 411 і номером штрих коду № 290 мали передувати щонайменше 2 сповіщення Позивача та Іпотекодавців працівником поштового відділення про надходження реєстрованого поштового відправлення, в т. ч. вкладенням до поштової скриньки Позивача повідомлення про надходження реєстрованого поштового відправлення.

Представник відповідача припускає, що Позивач очевидно міг ігнорувати отримання поштової кореспонденції від Відповідача-2.

Як вказано у відзиві, Пунктом 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з приводу письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання зазначений пункт постанови вказує на можливість проведення державної реєстрації за наявності: "... копій рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, ..." (абз. 3 пп.2 п. 61 Постанови). Зважаючи на викладене, представник відповідача -2, вважає, що доводи про ненаправлення Позивачеві вимог не відповідають дійсності (оскільки повідомлення-вимоги направлялись Позивачеві двічі), а доводи про неотримання Позивачем вимог не заслуговують на увагу (оскільки у нашому випадку законодавство допускає звернення стягнення на предмет іпотеки і без одержання вимог іпотекодавцем). Таким чином, Відповідачем були у повній мірі дотримані положення Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ЗУ «Про іпотеку»

Щодо невірного визначення розміру заборгованості в Повідомленні про звернення стягнення на предмет іпотеки представник відповідача зазначає, що позивач не надав доказів погашення заборгованості за Кредитним договором, у зв`язку з чим настання строку виконання зобов`язань і припинення зобов`язань належним його виконанням не є тотожними поняттями. Позивач не довів належності виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, а лише підтвердив у своєму позові визнання його заборгованості перед Відповідачем-2. Отже, висновки Позивача в позовній заяві щодо невідповідності суми заборгованості у повідомленні-вимозі є необґрунтованими належними та допустимими доказами по справі.

Щодо непогодження з Позивачем оцінкою вартості Предмета іпотеки, представник відповідача, з покликанням на ч.4 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» зазначає, що норма спеціального Закону не містить будь-яких додаткових вимог до звіту про оцінку предмету іпотеки, про які зазначає Позивач. Так, згідно зі Звітом про оцінку майна, складеному 11.10.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , з дотриманням вимог законодавства, вартість предмета іпотеки була визначена 140000,00 грн. Відповідач-2 звертає увагу на те, що ніякі звіти суб`єктів оцінювачів чи письмові роздуми інших осіб, що зроблені на поточну дату і містять припущення щодо вартості предмета іпотеки у період задоволення своїх вимог Відповідачем-2 і надані Позивачем, не можуть спростувати вищевказаний Звіт про оцінку майна. Таким чином ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було задоволено свої вимоги на предмет іпотеки у повній відповідності до норм чинного законодавства та умов договору іпотеки. Як наслідок, усі доводи Позивача про заниження вартості предмету іпотеки не відповідають дійсності, є хибними та мають на меті ввести суд в оману щодо справжніх обставин справи.

Щодо вимоги про витребування майна з володіння ОСОБА_2 , то представник відповідача вказує на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 липня 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» (Відповідач-2) продало спірну квартиру ОСОБА_2 який є власником вказаної квартири. Власність набута у визначений законом спосіб, отже незалежно від результату розгляду позову ОСОБА_2 є добросовісним набувачем майна.

Водночас, уклавши Іпотечний договір, який містить іпотечні застереження, Позивач висловив свою волю і згоду на те, що за настання певних умов, з метою задоволення вимог іпотекодержателя, квартира перейде у власність іпотекодержателя (п. 4.4.1) або буде продана іпотекодержателем іншій особі (4.4.2).

Отже, в розумінні п. 3. ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України майно вибуло із володіння Позивача з його волі. Позивач на визначених Іпотечним договором умовах перестав бути співвласником майна внаслідок звернення на нього стягнення.

При цьому, на час укладення договору купівлі-продажу від 20 липня 2022 року функціонував Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відомості з якого презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.

Представник відповідача заперечує проти задоволення клопотання позивача про витребування доказів, не погоджується із сумою заявлених позивачем витрат на правову допомогу, вважає її необґрунтованою і заперечує проти її стягнення.

Представник відповідача просить: у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», Тячівської міської ради Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни - відмовити в повному обсязі.

01.01.2023 від представника позивача надійшла відповідь на письмові пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Петрик В.В., вказуючи на те, що: спірні правовідносини виникли на підставі Іпотечного договору №548-022/Zфквіп-08 посвідченого 05 червня 2008, та у відповідності чинної на той період редакції Закону України «Про іпотеку», редакція ст. 37 Закону «Про іпотеку» передбачала, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно та продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі покупцеві є саме договір про задоволення вимог іпотеко держателя, а тому твердження Відповідача-1 про те, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання відбулася 20.10.2021 року, а на той час діяла стаття 37 в редакції Закону України «Про іпотеку» від 06.09.2021 року є хибними, оскільки іпотечний договір був укладений в 2008 році, а отже судом застосовуються правовідносини та положення Закону України "Про іпотеку", які були чинними на момент укладення договору іпотеки у 2008 році. (ст. 58 Конституції України).

Представником позивача наводяться аналогічні зазначеним у позовній заяві аргументи щодо недотримання іпотекодержателем порядку передбаченого ст. 35, 37 Закону Украйні «Про іпотеку», підсумовуючи що: умовами договору іпотеки та приписом ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено направлення на адресу позичальника та іпотекодавця повідомлення про усунення порушення зобов`язання з доказами отримання такого повідомлення. Як засвідчують матеріали реєстраційної справи державного реєстратора Тячівської міської ради Лазар Д.В. останні не містять письмової вимоги адресованої Позивачу ОСОБА_1 з доказами її отримання.

Фактичне повідомлення боржника, надає йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

ТОВ «Діджи Фінанс» не було дотримано процедури, передбаченої частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», а державним реєстратором - Лазар Д.В. не дотримано приписів статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 61 Порядку № 1127, у зв`язку із чим право власності на спірну квартиру до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло з порушенням вимог законодавства.

Адвокат звертає увагу на те, що представником відповідача не спростовано невірного визначення ТОВ «Діджи Фінанс» розміру заборгованості за кредитним договором при набутті предмету іпотеки у власність. При цьому адвокат наводить з даного приводу аналогічні аргументи тим, які зазначені ним у позовній заяві.

Також представник позивача зазначає, що представником Відповідача не спростовано проведення оцінки вартості предмету іпотеку з порушенням норм чинного законодавства, при цьому адвокат наводить з даного приводу аналогічні аргументи тим які зазначені ним у позовній заяві. При цьому міститься також покликання на висновки Закарпатського апеляційного суду по цивільній справі №303/5688/21 розглядаючи цивільну справу про визнання договору купівлі-продажу предмету іпотеки в порядку статті 38 Закону України « Про іпотеку».

Представник позивача просить: позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

02.11.2023 ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача 1, ОСОБА_2 , адвоката Пертика Віталія Васильовича, про зустрічне забезпечення позову - відмовлено.

07.11.2023 від представника позивача по справі надійшла відповідь на письмові пояснення (в порядку ст. 179 ЦПК України), відповідача 2 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Зокрема вказує на відсутність підстав у іпотекодавця на перехід права власності, адже: спірні правовідносини виникли на підставі Іпотечного договору №548-022/Zквіп-08 посвідченого 05 червня 2008, та відповідності чинної на той період редакції Закону України «Про іпотеку», редакція ст. 37 Закону «Про іпотеку» передбачала, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно та продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі покупцеві є саме договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому відповідачем -ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не доведено укладення з Позивачем окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а рішення державного реєстратора про перехід права власності на предмет іпотеки є незаконним.

Щодо підстав скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно проведеного в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» наводить аргументи аналогічні тим, що містяться з даного приводу у позовній заяві.

Акцентує увагу на тому, що умовами договору іпотеки та приписом ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено направлення на адресу позичальника та іпотекодавця повідомлення про усунення порушення зобов`язання з доказами отримання такого повідомлення. Як засвідчують матеріали реєстраційної справи державного реєстратора Тячівської міської ради Лазар Д.В. та докази надані Відповдічем ТОВ «Діджи Фінанс» останні не містять належного повідомлення іпотекодаців в порядку ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку» з доказами відправлення та отримання письмового повідомлення-вимоги, тоді як: державний реєстратор повинен перевіряти, чи повідомлення направлено на адресу іпотекодавця, яка вказана в наданих документах, а належним доказом надіслання документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом, а факт отримання підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

При цьому представник позивача зауважує, що матеріали справи не містять доказів відправлення вказаних вимог (розрахунковий документ) та копій конвертів з відміткою про неможливість вручення рекомендованого листа.

Також звертає увагу суду що вимога повідомлення від 07.09.2020 року яка надіслана нібито на адресу Позивача ОСОБА_1 містить опис вкладення №11. При цьому реєстратору не надано доказів її відправлення, відмітки Укрпошти про причини невручення даного листа та копії конверту який би засвідчував вказані обставини. Окрім того, зазначає, що матеріали справи не містять доказів потворності направлення вимоги на адресу іпотекодаваця ОСОБА_4 .

Представник позивача зазначає, що представником відповідача-ТОВ «Діджи Фінанс» не спростовано невірного визначення ТОВ «Діджи Фінанс» розміру заборгованості за кредитним договором при набутті предмету іпотеки у власність, аргументи з даного приводу є аналогічні тим які містяться у позовній заяві.

Також, як вказано у відповіді на відзив: представником Відповідача - ТОВ «Діджи Фінанс» не спростовано проведення оцінки вартості предмету іпотеку з порушенням норм чинного законодавства, аргументи з даного приводу є аналогічні тим, які містяться у позовній заяві.

Також представник позивача зазначає, що представником Відповідача не спростовано проведення оцінки вартості предмету іпотеку з порушенням норм чинного законодавства, при цьому адвокат наводить з даного приводу аналогічні аргументи тим, які зазначені ним у позовній заяві. При цьому міститься також покликання на висновки Закарпатського апеляційного суду по цивільній справі №303/5688/21 розглядаючи цивільну справу про визнання договору купівлі-продажу предмету іпотеки в порядку статті 38 Закону України « Про іпотеку».

Представник позивача просить: наведені у відзиві ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» доводи визнати необґрунтовані, а позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

09.11.2023 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати матеріали реєстраційної справи державного реєстратора Тячівської міської ради Лазар Діани Василівни, якою проведено державну реєстрацію права власності предмету іпотеки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) №61008048 від 20.10.2021 09:06:25, та копії документів які слугували підставою для набуття предмету іпотеки у власність в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

10.11.2023 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Петрик В. надійшло клопотання про витребування доказів від Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо статусу поштових відправлень.

13.11.2023 надійшов лист та постанова старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження від 05.10.2023 ВП №72884719, згідно якої на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2023 накладено заборону на відчуження нерухомого майна: житлову кватиру, що складається з 2 х кімнат, загальною площею 43.6 кв.м., житловою 29.7 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії, пов`язані зі зрізанням, змінюваням чи пошкоджуванням запірних механізмів на дверних замках житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року за клопотанням представника позивача: витребувано від державного реєстратора відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни належним чином завірені якісні копії документів: матеріали реєстраційної справи державного реєстратора Тячівської міської ради Лазар Діани Василівни, якою проведено державну реєстрацію права власності предмету іпотеки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) №61008048 від 20.10.2021 09:06:25, та копії документів які слугували підставою для набуття предмету іпотеки у власність в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; за клопотанням представника відповідача по справі ОСОБА_2 , адвоката Петрик В., витребувано від Акціонерного товариства «Укрпошта» відомості про статус поштового відправлення №586, №497, №986, №290, №411, чи вони вручені адресату, чи адресат відмовився від одержання такого відправлення/ чи поштове відправлення повернулося відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення?

04.12.2023 та 11.12.2023 на виконання вказаної ухвали від Акціонерного товариства «Укрпошта», надіслало лист у якому зазначено, що: надання послуг поштового зв`язку проводиться об`єктами поштового зв`язку Укрпошти згідно з вимогами Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 року №1071), Актів Всесвітнього поштового союзу та розпорядчих документів Укрпошти. Надання будь-якої інформації/копій документів про поштове відправлення/поштовий переказ кореспондує на необхідність забезпечити розшук такої інформації.. У відповідності до положень пунктів 106-109 Правил, користувачі послуг мають право подати заяву про розшук поштового відправлення. Заяви про розшук реєстрованого поштового відправлення, отримання інформації про вручення реєстрованого поштового відправлення, приймаються в паперовій або електронній формі протягом шести місяців з дня прийняття їх до пересилання. Відповідно до положень пункту 113 Правил, заяви не розглядаються, коли минув установлений для прийняття заяв строк.

Таким чином, враховуючи вимоги пунктів 106-109, 113 Правил, інформація в автоматизованій системі відстеження Укрпошти зберігається протягом шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію/копії документів щодо пересилання поштових відправлень.

Інформація стосовно пересилання поштових відправлень за №586, №497, №986, №290, №411 в автоматизованій системі відстеження Укрпошти відсутня тому, що вони ймовірно було прийнято до пересилання більше ніж півроку тому або в Ухвалі не вірно зазначені номери. Роздруківки з сайту надаються.

Оскільки інформація щодо зазначених поштових відправлень в автоматизованій системі відстеження Укрпошти відсутня, а в Ухвалі відсутня інформація щодо дати надання до пересилання поштових відправлень №586, №497, №986, №290, №411, даних відправника та одержувача, провести перевірку первинних виробних документів не надається можливим. Укрпошта готова здійснити перевірку первинних документів у разі отримання вищезазначеної інформації. Окремо зазначає, що відповідно до вимог Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 року за №571/20884, термін зберігання виробничих документів поштового зв`язку про вручення реєстрованих поштових відправлень становить один рік. Також зазначено,що перевіркою за 2023 рік встановлено, що адвокатський запит від адвоката Петрик В.В., щодо поштових відправлень №586, №497, №986, №290, №411 до Укрпошти не надходив.

08.12.2023 на виконання ухвали суду від 20.11.2023 про витребування доказів, а саме копій документів з матеріалів реєстраційної справи, щодо державної реєстрації права власності на предмет іпотеки- квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до суду подано копії: іпотечного Договору №548-022/Zфквіп-08 від 05.06.2008; довідка про стан заборгованості за Кредитним договором № 548-022/ФКВ-08 від 05.06.20.08 Вих. № 68/Л/ДФ Від 12 жовтня 2021 року; повторного повідомлення-вимоги Вих. №81/1-2/з/лід-п від 09 березня 2021 року; описів вкладень у цінні листів та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу до них, а саме: 05 00 350 46 95 86, 05 00 350 46 94 97; 05 003 709 289 86; 05 003 709 292 90; опис вкладення у цінний лист №05 00 350 46 94 11; висновок про вартість об`єкта оцінки проведеного на замовлення ОСОБА_8 , власники ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , виконавець Давимука Ігор Ярославович, об`єкт оцінки:квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 31.01.2024 у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

29 березня 2024 року від представника позивача адвоката Пітух В. надійшли пояснення на витребувані матеріали реєстраційної справи, де наведено перелік наданих Тячівською міською радою на виконання ухвали про витребування документів. При цьому зазначено, що фактичний аналіз матеріалів реєстраційної справи свідчить про те, що державним реєстратором Тячівської міської ради Лазар Д.В. прийнято рішення від 20.10.2021 №61008048 про реєстрацію спірної квартири за ТОВ «Діджи Фінанс».

Адвокат у поясненнях вказує на те, що в матеріалах витребуваної реєстраційної справи міститься довідка про стан заборгованості за Кредитним договором, а також повторне повідомлення-вимога №81/1-2/з/лід-п від 09.03.2021 року, опис вкладення до цінного листа №586 адресованого ОСОБА_4 ; рекомендоване повідомлення №586 без доказів відправлення та отримання; рекомендоване повідомлення №497 без доказів відправлення та отримання; опис вкладення до цінного листа №497 адресованого ОСОБА_3 ; рекомендоване повідомлення №86 без доказів відправлення та отримання; опис вкладення до цінного листа №6 адресованого ОСОБА_4 ; рекомендоване повідомлення №290 без доказів відправлення та отримання; опис вкладення до цінного листа №290 адресованого ОСОБА_3 ; опис вкладення до цінного листа №411 адресованого ОСОБА_1 . Відсутні будьякі відмітки щодо фактичного отримання вказаних поштових відправлень адресатом або ж відмітки «Укрпошти» про причини невручення такого відправлення, яка, як правило, зазначається у «Довідці про причини повернення», що закріплюється на конверті працівником «Укрпошти». Також матеріали реєстраційної справи не містять першого повідомлення вимоги. Констатує, що всупереч вимогам пункту 61 Порядку, матеріали реєстраційної справи не містять необхідних документів для державної реєстрації права власності на квартиру за відповідачем на підставі Іпотечного договору.

Так адвокат зазначає, що встановлені обставини засвідчують що державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем без дотримання відповідачем процедури, визначеної частиною першою ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а державним реєстратором порушено вимоги ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та пункту 61 Порядку, у зв`язку з чим, право власності на квартиру перейшло до відповідача з порушенням вимог чинного законодавства. Вважає, що надані представником відповідача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» докази до Відзиву на позовну не можуть бути визнані судом в якості належних та допустимих доказів, оскільки такі в матеріалах реєстраційної справи відсутні.

20.11.2024 від представника позивача по справі адвоката Пітух В., надійшов письмовий виступ представника у судових дебатах. Так представником наведено: фактичні обставини справи; підстави скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно проведеного в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», зокрема із покликанням на ст. 41, ч.3 ст. 47, ч.2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст.ст. 2, 10, 18, ст. 27 Закону України від 01.07.2004 року №1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.61 Порядоку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, вказує що правовими нормами визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Однак, згідно наявних в матеріалах справи доказів, описи вкладення до цінного листа №586, №497, №986, №290 - без доказів відправлення, вручення вимоги або відмови від її отримання та №311 (повідомлення вимога від 07.09.2020 №81/з/лід адресованого на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ) без рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення №311 - без доказів відправлення, вручення вимоги або відмови від її отримання; неотримання іпотекодержателем порядку передбаченого ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку», при цьому вказано на те, що умовами договору іпотеки та приписом ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено направлення на адресу позичальника та іпотекодавця повідомлення про усунення порушення зобов`язання з доказами отримання такого повідомлення. Як засвідчують матеріали реєстраційної справи державного реєстратора Тячівської міської ради Лазар Д.В. останні не містять письмової вимоги адресованої Позивачу ОСОБА_1 з доказами її отримання. У наданих реєстратором копіях рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення №586 №497, №86 №290 відсутні будь-які відмітки щодо фактичного отримання її адресатом або ж відмітки «Укрпошти» про причини невручення такого відправлення, яка, як правило, зазначається у «Довідці про причини повернення», що закріплюється на конверті працівником «Укрпошти». Також матеріали реєстраційної справи не містять першого повідомлення вимоги.

Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №586 №497, №86 №290 не є підставою, якою можна вважати, що дані відправлення були відправленні, оскільки на самих повідомленнях відсутній штриховий кодовий ідентифікатор. При прийманні поштових відправлень з рекомендованим повідомленням про вручення ф.119, на повідомленні у верхній лівій частині приклеюється ШКІ (штриховий кодовий ідентифікатор, який зчитується сканером), навіть при оформленні відправлень через «Особистий кабінет Укрпошти», відправник друкує повідомлення ф.119, де присутній ШКІ відправлення, а не цифри. Витребувані матеріали реєстраційної справи не місять доказів як відправлення повідомлення-вимоги та повторного повідомлення-вимоги Позивачу ОСОБА_1 , так і доказів отримання чи причин не можливості вручення рекомендованого листа, з підписом працівника УКРПОШТИ, відміткою причин не можливості вручення, вклеєним ШКІ, та печаткою відділення яке надає послуги з доставки рекомендованої кореспонденції.

Представник позивача констатує, що всупереч вимогам пункту 61 Порядку, матеріали реєстраційної справи не містять необхідних документів для державної реєстрації права власності на квартиру за відповідачем на підставі Іпотечного договору.

Представник позивача вважає, що державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем без дотримання відповідачем процедури, визначеної частиною першою ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а державним реєстратором порушено вимоги ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та пункту 61 Порядку, у зв`язку з чим, право власності на квартиру перейшло до відповідача з порушенням вимог чинного законодавства; відповідачем - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» неправильно визначено розмір вимоги за Кредитним договором у Повідомленні про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки: Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.05.2014 року по справі №308/13485/13-ц з врахуванням рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 серпня 2014 позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку 118 244,50 грн., з яких: - заборгованість за кредитом становить 77 292,31 грн.; - заборгованість за відсотками 36 911,51 грн.; - комісія за ведення кредиту - 4040,68 грн. Матеріали реєстраційної справи містять Повторне повідомлення ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вимога серія та номер 81/1-2/3/лід-п від 09.03.2021 Даним Листом Відповідач-2 вимагає сплатити борг за Кредитним договором, розмір якого на дату 02 вересня 2020 року складає 665 567,53 грн. При наявності спору щодо розміру заборгованості проведена реєстрація в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» є незаконною; проведення оцінки вартості предмету іпотеку з порушенням норм чинного законодавства, оскільки інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, повинна погоджуватися з іпотекодержателем, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Однак, такого погодження не встановлено. Адвокат зазначає, що вказане свідчить про недотримання під час позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку № 1127; відсутності окремого договору при набутті у власність предмету іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», адже спірні правовідносини виникли на підставі Іпотечного договору №548-022/Zквіп-08 посвідченого 05 червня 20008, та відповідності чинної на той період редакції Закону України «Про іпотеку», редакція ст. 37 Закону «Про іпотеку» передбачала, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно та продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі покупцеві є саме договір про задоволення вимог іпотеко держателя; обґрунтування щодо вибраного способу захисту; стягнення витрат на правову допомогу.

Представник позивача просить: скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_7 Тячівської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.10.2021 09:06:25, індексний номер №61008048; витребувати майно - квартиру, загальною площею 43.6 кв.м., житловою площею 29.7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із незаконного володіння у Відповідача-1 ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом відновлення запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; вирішити питання сплаченого судового збору та стягнути з Відповідачів на користь Позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000(двадцять п`ять тисяч)гривень.

27.11.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Петрик Віталія Васильовича надійшов письмовий виступ у судових дебатах по цивільній справі 308/14975/23. Де вказано на те, що позивач помилково вважає, що «зміни до статті 37 Закону України «Про іпотеку», якими передбачалася можливість реєстрації права власності за іпотекодержателем на підставі самого іпотечного застереження внесені 25.12.2008 року, а отже не поширюються на правовідносини, які виникли між сторонами.», оскільки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання відбулася 20.10.2021 року, а на той час стаття 37 в редакції Закону України «Про іпотеку» від 06.09.2021 передбачала:… Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

В іпотечному договорі від 05.06.2008 року міститься відповідне іпотечне застереження. Так, згідно пункту 4.1. Іпотечного договору №548- 022/Zфквіп-08 від 05.06.2008 року передбачені випадки коли Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати Предмет іпотеки. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Також представник відповідача вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» подали до державного реєстратора для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки документи передбачені пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) (який був чинним станом на 20.10.2021 року), а тому здійснили всі кроки для дотримання Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

При цьому зауважує, що посилання Позивача на те, що порядок передбачений статтею 37 Закону України «Про іпотеку» недотримано, вважає неправомірними з огляду на те, що державному реєстратору були подані всі документи для проведення державної реєстрації права власності, а технічна відсутність документів в реєстрі (що є також не доведено, адже на даний момент витребувано реєстраційну справу) не визначає порушення порядку реєстрації права власності.

Адвокат зазначає, що Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Отже, відповідне застереження і Іпотечному договорі є позасудовим способом урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно.

Враховуючи, що Іпотечний договір передбачав застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя (Відповідача-2), шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, твердження Позивача про наявність підстав для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки у Відповідача-2, без наявності укладеного договору про задоволення вимог іпотекодержателя, є необгрунтованим та таким, що суперечить нормам Закону «Про іпотеку» та іпотеки.

Представник відповідача також зауважує, що в процесі здійснення підготовчих дій щодо задоволення своїх кредиторських вимог, Відповідачем-2 було направлено повідомлення-вимогу Вих.№ 81/з/лід від 07 вересня 2020 року безпосередньо, позичальнику (боржнику) ОСОБА_1 , що підтверджується описом вкладенням у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 05 00 350 46 94 11 від 30.12.2020 року, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ні, що підтверджується описом вкладенням у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 497 відвід 30.12.2020 року та описом вкладенням у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 05 00 350 46 95 86 від 30.12.2020 року відповідно (копії додаються до відзиву). Повторне повідомлення-вимогу Вих. № 81/1-2/з/лід-п від 09 березня 2021 року Відповідач-2 направив Позивачу та Іпотекодавцям - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - знову, що підтверджується описом вкладенням у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 290 від 19 березня 2021 року (копії додаються до відзиву)

При цьому вказано, що поверненню кожного поштового відправлення за номером штрих коду № 05 00 350 46 94 11 і номером штрих коду № 290 мали передувати щонайменше 2 сповіщення Позивача та Іпотекодавців працівником поштового відділення про надходження реєстрованого поштового відправлення, в т. ч. вкладенням до поштової скриньки Позивача повідомлення про надходження реєстрованого поштового відправлення.

Представник відповідача також зазначає, що внаслідок укладення між AT «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» договору відступлення прав вимоги, до останнього та Іпотекодавця перейшли права вимоги у наступному обсязі: 1) права вимоги за Кредитним договором у розмірі 665 567, 53 грн.; 2) права Іпотекодержателя за договором іпотеки в повному обсязі. (розмір прав вимоги по заборгованості за Кредитним договором станом на 02.09.2020 міститься в додатках до Договору відступлення, що додаються). Договір про відступлення прав вимоги є чинним і до Відповідача-2 перейшли право вимоги до Позивача щодо сплати заборгованості за Кредитним договором. Відповідач-1 свої вимоги до Позивача та Іпотекодавця формував саме з розмірі вимог, які він отримав від попереднього Кредитора за Договором відступлення прав вимоги. В рішенні суду, на яке посилається Позивач, розмір заборгованості є значно вищим, ніж у направленому Повідомленні-вимозі.

Представник відповідача вказує, що позивач не надав доказів погашення заборгованості за Кредитним договором, у зв`язку з чим настання строку виконання зобов`язань і припинення зобов`язань належним його виконанням не є тотожними поняттями. Позивач не довів належності виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, а лише підтвердив у своєму позові визнання його заборгованості перед Відповідачем-2.

Вважає, що висновки Позивача в позовній заяві щодо невідповідності суми заборгованості у повідомленні-вимозі є необґрунтованими належними та допустимими доказами по справі.

Як зазначає представник відповідача, позивач зазначає, однією з підстав визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним є начебто непогодження, з ним Відповідачем-1 ціни, за якою був відчужений Предмет іпотеки.

Представник із покликанням на ст.12 Закону України «Про оцінку та оціночну діяльність», ч.4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», зауважує норма спеціального Закону не містить будь-яких додаткових вимог до звіту про оцінку предмету іпотеки, про які зазначає Позивач. Так, згідно зі Звітом про оцінку майна, складеному 11.10.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , з дотриманням вимог законодавства, вартість предмета іпотеки була визначена 140000,00 грн. При цьому на його думку, ніякі звіти суб`єктів оцінювачів чи письмові роздуми інших осіб, що зроблені на поточну дату і містять припущення щодо вартості предмета іпотеки у період задоволення своїх вимог Відповідачем-2 і надані Позивачем, не можуть спростувати вищевказаний Звіт про оцінку майна.

Таким чином ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було задоволено свої вимоги на предмет іпотеки у повній відповідності до норм чинного, законодавства та умов договору іпотеки. Як наслідок, усі доводи Позивача про заниження вартості предмету іпотеки не відповідають дійсності, є хибними та мають на меті ввести суд в оману щодо справжніх обставин справи.

У письмових дебатах щодо вимоги про витребування майна з володіння ОСОБА_2 зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 липня 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» (Відповідач-2) продало спірну квартиру ОСОБА_2 . ОСОБА_2 наразі є власником вказаної квартири. Власність набута у визначений законом спосіб, отже незалежно від результату розгляду позову ОСОБА_2 є добросовісним набувачем майна. Уклавши Іпотечний договір, який містить іпотечні застереження, Позивач висловив свою волю і згоду на те, що за настання певних умов, з метою задоволення вимог іпотекодержателя, квартира перейде у власність іпотекодержателя (п. 4.4.1) або буде продана іпотекодержателем іншій особі (4.4.2)

Добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.

Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною. Тому задоволення віндикаційного позову і витребування спірної нерухомості у відповідача як добросовісного набувача призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Таким чином представник відповідача просить: відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування майна з чужого незаконного володіння в повному обсязі.

Сторони по справі у судове засідання не з`явилися.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, від адвоката представника позивача Пітух В.І., надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовну заяву просить задоволити. В попередніх судових засіданнях представник позивача позов та подані відповіді на відзиви підтримав, просив задоволити позовну заяву повністю.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Петрика В.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. В попередніх судових засіданнях представник відповідача Блага Р.Е. проти задоволення позову заперечив, підтримав поданий відзив та пояснення, просив відмовити повністю в позові.

Відповідач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. При цьому слід зазначити, що відповідачу відомо про те, що на розгляді перебуває дана справа, підтвердженням чого є наявність у справі відзиву на позовну заяву.

Третя особа Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни у підготовче судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, заяв та клопотань не подавала.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заяви що надійшли до суду від учасників справи, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено зміст договору, який становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Судом встановлено, що 05 червня 2008 року між ТОВ «Український Промисловий Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №548-022/ФКВ-08 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 10 000. 00 (десять тисяч) доларів США 00 цент, з розрахунку 12,50 (дванадцять цілих п`ять десятих)% річних за користування кредитом на строк 180 місяців до 02 червня 2023 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «Український Промисловий Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір № 548- 022/Zфквіп-08 посвідчений 05 червня 2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н. В., зареєстровано в реєстрі за № 1155.

Згідно п. 1.1. договору іпотеки відображено основні умови забезпечення, а саме повернення кредиту в розмірі 10 000,00 дол. США. термін повернення 02 червня 2023 року, відсоткова ставка12,50% річних. Згідно п. 1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є двох кімнатна квартира, загальною площею 43.6 кв.м.. житловою площею - 29.7 кв.м.. що належить і поте подавцям та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Предмет іпотеки належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.04.2008 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, згідно з рішенням від 22.04.2008 року №163, зареєстрованого в КП «Бюро технічної інветаризації м. Ужгорода" Ужгородської міської ради Закарпатської області 21.05.2008 року, номер запису 25773 в книзі: 136; реєстраційний номер 23331830.

Згідно п. 1.3 договору іпотеки сторони цього договору оцінюють Предмет іпотеки у 97 000,00 (дев`яносто сім тисяч) гривень 00 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, у віці 68 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 дата видачі 02.03.2013 року, про що 02.03.2013 року складено відповідний актовий запис №224 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, у віці 73 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 дата видачі 05.06.2014 року, про що 05.06.2014 року складено відповідний актовий запис №571 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банк». І згідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором. ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) AT «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. Згідно з п.4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанком» AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.05.2014 року по справі №308/13485/13-ц позовні вимоги Банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код за ), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б заборгованість за Кредитним договором в розмірі 118244/сто вісімнадцять тисяч двісті сорок чотири/грн. 50 коп. В частині звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22.08.2014 року. Банком отримано виконавчі листи які направлено до примусового виконання до відділу ДВС - приватних виконавців. Дана обставина підтверджується інформацією про стан виконавчого провадження АСВП №60122551 з якої вбачається, що на спірне манно було накладено арешт (Постанова про арешт манна боржника від 23.09.2019 ВП № 60122551).

28 липня 2020 р. відбулися торги (електронний аукціон) з продажу лоту, до складу якого входив кредитний портфель (ПАТ «Дельта Банк»), що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 1631 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою, 29 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 3 кредитними договорами, що забезпечені іншою заставою, та 127 беззаставними кредитними договорами.

За результатом аукціону переможцем відкритих торгів стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Відповідно до результатів вказаних відкритих торгів 02 вересня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК», код в та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код в , був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 2303/К/1 (далі - Договір про відступлення прав вимоги), який 02 вересня 2020 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. і зареєстрований в реєстрі за № 1609.

Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , (Позичальник, Іпотекодавець) за кредитним договором № 548-022/ФКВ-08 від 05.06.2008 року (надалі з усіма додатками, змінами та доповненнями - Кредитний договір) та іпотечним договором № 548- 022/7фквіп-08 від 05.06.2008 року (Договір іпотеки). Права вимоги за вказаним Кредитним договором і Договором іпотеки у свій час були одержані ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» від ТОВ «УКРПРОМБАНК», код в (копія Договору про відступлення прав вимоги № 2303/К/1 від 02 вересня 2020 р., а також витяги із Додатку № 1 та Додатку № 2 з інформацією щодо відступлених прав вимоги за Кредитним договором та договором забезпечення додаються).

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як переможець торгів, здійснило повну оплату коштів на користь AT «Дельта Банк», як визначено пунктом 4 та пунктом 4.1. Договору про відступлення права вимоги.

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до чинного законодавства України 02.09.2020 року стало новим кредитором за Кредитним договором № 548-022/ФК-08 від 05.06.2008 р. та іпотекодержателем за Договором іпотеки № 548-022/Zфквіп-08 від 05.06.2008 року.

20 жовтня 2021 року державним реєстратором відділу реєстрації Тячівської районної ради Лазар Діаною Василівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61008048 від 20.10.2021 року. 09:06:25 номер запису про право власності 44529633, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, об`єкт нерухомого майна: квартира загальною площею 43,6 кв.м.. житловою площею 29.7 кв.м що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" , країна реєстрації: Україна. Дана обставина підтверджується інформаційною довідкою від 21.08.2023 року №343587683.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 343587683 від 21.08.2023 (падалі - Інформаційна довідка), підставою для державної реєстрації слало подання Відповідачем-2 наступних документів: Іпотечний договір серія та номер 548-022/Zфквіп-08, виданий 05.06.2008 приватним нотаріус Петрик Н.В.; Повторне повідомлення - вимога серія та номер 81/1-2/3/лід-п від 09,03.2021, видавник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; Довідка про стан заборгованості, серія та номер: 68 Л/ДФ від 12.10.2021 видавник: ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; Висновок про вартість об`єкта оцінки серія та номер б/н від 11.10.2021 видавник оцінювач ОСОБА_6 ; повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б/н видавник Укрпошта; повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б/н видавник: Укрпошта.

Судом встановлено що згідно Іпотечного Договору:

п. 4.1. договору іпотеки, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлених кредитним договором строки; якщо у 3-денний строк після загибелі, пошкодження чи втрати предмета іпотеки іпотекодавець не здійснить заміну у відповідності до п. 3.1.8. цього договору; Порушення іпотекодавцем (позичальником) обов`язків за цим договором та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов`язання; якщо інша ніж іпотекодержатель особа набула право стягнення на предмет іпотеки.

п. 4.2. У випадку порушення Іпотекодавцем (Позичальником) обов`язків за цим та/або Кредитним договором Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю (та Позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки.

п.4.3. Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченим п.4.4 цього Договору.

п. 4.4.У випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки, передбачених п.4.1 цього Договору, Іпотекодержатель вправі Задовольнити свої вимоги одним з наступних способів:

п.4.4.1.Шляхом прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобов`язання. Цей Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки.

Як на підставу скасування реєстрації за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, позивач вказує на те, що між банком і позивачем відсутній договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання, та є правовою підставою для реєстрації права власності на квартиру за банком, тому дії державного реєстратора щодо реєстрації за банком права власності на спірну квартиру не можна вважати законними.

Разом із тим, відповідно до статті 1 Закону № 898-IV (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 3 Закону № 898-IV в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки).

Згідно із частиною першою статті 35 Закону № 898-IV (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 36 Закону № 898-IV (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотеко держателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотеко держателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 37 Закону № 898-IV (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки)іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно,що є предметом іпотеки.

Аналогічні положення закріплені в Законі № 898-IV в редакції, чинній на момент звернення стягнення на предмет іпотеки.

Тобто законодавством і на момент укладення іпотечного договору, й на момент звернення стягнення на предмет іпотеки передбачався спосіб задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Вказане відповідає висновкам зазначеним у постанові ВС №761/14019/19 від 19.06.2024.

Також, аналогічні правові висновки стосовно оцінки застереження в іпотечному договорі як договору про задоволення вимог іпотекодержателя викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22), від 19 травня 2020 року в справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20).

Щодо доводів позивача про проведення оцінки вартості предмету іпотеку з порушенням норм чинного законодавства, то слід вказати на те, що:

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

За змістом частини 2 статті 18 цього Закону Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, Для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку Для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк…

Оскільки ціна предмета іпотеки, право власності на який реєструється за іпотекодержателем в позасудовому порядку, є істотною обставиною, що має правові наслідки для сторін забезпеченого іпотекою зобов`язання, тому пункту 61 Порядку державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, повинен застосовуватись із урахуванням положень статті 37 Закону №898-IV, а саме: іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Отже оцінка предмета іпотеки, право власності на який реєструється за іпотекодержателем в позасудовому порядку, повинна бути проведена перед реєстрацією такого права.

Тягар доказування вартості майна несе позивач у справі. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна тощо.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку та оціночну діяльність», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензівання встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використання нормативно-правової бази з оцінки майна.

Відповідно до ч.4 ст 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Згідно зі Звітом про оцінку майна, складеному 11.10.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , вартість предмета іпотеки була визначена 140000,00 грн.

Згідно Договору купівлі-продажу квартири посвідченого 12 липня 2023 року приватним нотаріусом Ужгородського МНО Селехман О.А. за реєстровим №1909, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі керівника Коваленко Віктора Володимировича (надалі Продавець), та гр. ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_5 . орган що видав 2110. зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 (надалі Покупець) уклали договір про таке: Пункт 1 договору, Продавець зобов`язується передати у власність квартиру Покупцю що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно пункту 2 договору, відчужувана квартира складається з однієї кімнати загальною площею 43.6 кв.м., житловою 29,7 кв.м. Пункт 3 договору, відчужувана квартира належить Продавцю на праві приватної власності на підставі Витягу в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним реєстратором Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В., індексний номер витягу: 280114784, номер запису про право власності: 44529633, реєстраційний номер об`єкта нерухомого мана: 100. Згідно пункту 4 договору купівлі-продажу, продаж квартири вчиняється за ціною 145 000,00 (сто сорок п`ять тисяч) гривень 00 коп….

Суд вважає за необхідне вказати на те, що ВС у постанові №295/6702/22 від 14.01.2025 «посилання позивача на невідповідність реальної вартості реалізованого майна вартості його відчуження не становить підставу недійсності вказаних правочинів, оскільки за змістом частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.»

Суд вважає за необхідне констатувати, що в рамках розгляду даної справи, встановлюються обставини щодо правових підстав та дотримання процедури під час реєстрації права власності іпотечного майна за іпотеко держателем державного реєстратора. Суд не визначає та не оцінює правильність наданого іпотекодержателем відомостей про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності.

Разом із тим, щодо доводів позивача про відсутність у матеріалах реєстраційної справи - державного реєстратора Тячівської міської ради Лазар Д.В. засвідченої іпотекодержателем копії письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, надісланої позивачу ОСОБА_1 з доказами її отримання, а також відсутність підтвердження направлення такої, суд приходить до таких висновків.

Як вказано вище на виконання ухвали суду від 20.11.2023р, щодо витребування у Відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, копій документів з матеріалів реєстраційної справи, щодо державної реєстрації права власності на предмет іпотеки - квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до суду подано копії: іпотечного Договору №548-022/Zфквіп-08 від 05.06.2008; довідки про стан заборгованості за Кредитним договором № 548-022/ФКВ-08 від 05.06.20.08 Вих. № 68/Л/ДФ Від 12 жовтня 2021 року; повторного повідомлення-вимоги Вих. №81/1-2/з/лід-п від 09 березня 2021 року; описів вкладень у цінні листів та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу до них, а саме: 05 00 350 46 95 86, 05 00 350 46 94 97; 05 003 709 289 86; 05 003 709 292 90; опис вкладення у цінний лист №05 00 350 46 94 11; висновок про вартість об`єкта оцінки проведеного на замовлення ОСОБА_8 , власники ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , виконавець Давимука Ігор Ярославович, об`єкт оцінки:квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При дослідженні вказаних доказів встановлено, що матеріали реєстраційної справи містять лише копію повторного повідомлення-вимоги Вих. №81/1-2/з/лід-п від 09 березня 2021 року адресоване ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Разом із тим, як вбачається зі змісту опису вкладення у цінний лист від 30.12.2020 №586 адресований ОСОБА_4 найменування предмету: Повідомлення-вимога вих.. №81/1-2/з/лід від 07 вересня 2020 року. Відомості про аналогічне вкладення у цінний лист міститься і у відправленнях адресованих ОСОБА_3 від 30.12.2020 за №497 та ОСОБА_1 від 30.12.2020 за №411.

Однак матеріали реєстраційної справи такої вимоги, а саме Повідомлення-вимоги вих.. №81/1-2/з/лід від 07 вересня 2020 року не містять. Також матеріали реєстраційної справи не містять жодних відомостей про надіслання повідомлення-вимоги Вих. №81/1-2/з/лід-п від 09 березня 2021 року позивачу ОСОБА_1 .

При цьому варто зауважити, що рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення від 30.12.2020 з зазначеними номерами поштових відправлень, не містять жодної відмітки, ні про отримання, ні про відмову від їх отримання, а також про причини повернення в разі їх повернення відправнику.

Щодо направлення боржникам повторної вимоги, копія якої наявна в матеріалах реєстраційної справи, то згідно опису вкладення у цінний лист № 986 від 09.03.2021 така адресована ОСОБА_4 та ОСОБА_3 №290 від 09.03.2021.

Разом із тим, відомостей про отримання вказаних листів за адресою вказаною в доданих до них рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, чи про відмову від їх отримання, а також про причини повернення в разі їх повернення відправнику не містять.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що в додатку до відзиву на позовну заяву ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підтвердження направлення боржникам вимоги про погашення заборгованості додано копію повідомлення вимоги №81/з/лід від 07 вересня 2020 року, що адресована: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

При цьому додано опис вкладення у цінний лист від 30.12.2020 №586 адресований ОСОБА_4 найменування предмету: Повідомлення-вимога вих.. 81/1-2/з/лід від 07 вересня 2020 року. Відомості про аналогічне вкладення у цінний лист міститься і у відправленнях адресованих ОСОБА_3 від 30.12.2020 №497 та ОСОБА_1 від 30.12.2020 №411.

Разом із тим, належного підтвердження як відправлення боржникам, так і отримання ними вказаних листів до відзиву не додано. Як вбачається зі змісту рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення - такі жодних відомостей не містять.

З долучених до матеріалів реєстраційної справи копій опису вкладення у цінний лист від 30.12.2020 з зазначенням прізвища ОСОБА_3 , найменування предметів, які долучено вказується як «повідомлення вимога вих. №81/1-1/з/лід від 07 вересня 2020 року», копій опису вкладення у цінний лист від 30.12.2020 з зазначенням прізвища ОСОБА_4 , найменування предметів, які долучено вказується як «повідомлення вимога вих. №81/1-2/з/лід від 07 вересня 2020 року», копій опису вкладення у цінний лист від 09.03.2021 з зазначенням прізвища ОСОБА_4 , найменування предметів, які долучено вказується як «повідомлення вимога вих. №81/1-2/з/лід-п від 09 березня 2021 року», копій опису вкладення у цінний лист від 09.03.2021 з зазначенням прізвища ОСОБА_3 , найменування предметів, які долучено вказується як «повідомлення вимога вих. №81/1-1/з/лід-п від 09 березня 2021 року», копій опису вкладення у цінний лист від 30.12.2020 з зазначенням прізвища ОСОБА_1 , найменування предметів, які долучено вказується як «повідомлення вимога вих. №81/з/лід від 07 вересня 2020 року».

При цьому, в матеріалах реєстраційної справи, наявна виключно копія повідомлення-вимоги, яка зареєстрована за вих.. № 81/1-2/з/лід-п від 09 березня 2021 року, яку згідно опису вкладення у цінний лист мало бути адресовано ОСОБА_4 .

Інші повідомлення-вимоги, які зареєстровані за вих.. № 81/1-1/з/лід від 07 вересня 2020 року, №81/1-2/з/лід від 07 вересня 2020 року, №81/1-1/з/лід-п від 09 березня 2021 року, №81/з/лід від 07 вересня 2020 року, в матеріалах реєстраційної справи відсутні, зміст таких суду не відомий та до матеріалів справи такі вимоги не долучені.

Поряд з цим, відповідачем в додатку до відзиву додано копії повідомлення-вимог, які зареєстровані за вих.. №81/з/лід від 07 вересня 2020 року та № 81/1-2/з/лід-п від 09 березня 2021 року, також долучено копії опису вкладення у цінні листи, однак підтвердження належного як відправлення позивачу, так і отримання ним вказаних листів до відзиву не додано. Як вбачається зі змісту рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення - такі жодних відомостей з приводу вручення їх адресату, їх отримання чи причин не вручення, не містять.

Будь-які інші документи, що підтверджують направлення та/або фактичне отримання позивачем повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки матеріали справи не містять.

Також суд враховує, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме з вимогою до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , такі не могли отримати, оскільки померли у 2013 році та 2014 році відповідно, про що свідчать копії свідоцтв про смерть останніх.

Суд враховує також те, що згідно відповіді що надійшла на ухвалу суду про витребування доказів від Акціонерного товариство «Укрпошта»: інформація стосовно пересилання поштових відправлень за №586, №497, №986, №290, №411 в автоматизованій системі відстеження Укрпошти відсутня тому, що вони ймовірно було прийнято до пересилання більше ніж півроку тому або в Ухвалі не вірно зазначені номери. Роздруківки з сайту надаються. Оскільки інформація щодо зазначених поштових відправлень в автоматизованій системі відстеження Укрпошти відсутня, а в Ухвалі відсутня інформація щодо дати надання до пересилання поштових відправлень №586, №497, №986, №290, №411, даних відправника та одержувача, провести перевірку первинних виробних документів не надається можливим.

Окремо вказано на те, щодо відповідно до вимог Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 року за №571/20884, термін зберігання виробничих документів поштового зв`язку про вручення реєстрованих поштових відправлень становить один рік.

Таким чином надана Акціонерним товариством «Укрпошта» інформація не спростовує доводи позивача, та не підтверджує доводи відповідачів.

Постанова ВП ВС від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (обов`язок надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця) Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Згідно із частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).

Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті).

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним необхідно вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270

Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення необхідно вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19)).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 57 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку із виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Згідно з пунктом 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

За наведеного суд приходить до висновку про те, що у порушення п. 61 Порядку матеріали реєстраційної справи не містять засвідчену іпотекодержателем копію письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та не містять засвідчену іпотекодержателем копію повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 (п.61), з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами).

Факт вручення рекомендованих листів з вкладенням позивач не визнає.

Таким чином вимога про усунення порушення виконання зобов`язання та повторна вимога не була направлена боржнику позивачу по справі ОСОБА_1 , відомостей про відмову адресата від одержання такого відправлення відсутні, копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення відсутні.

Отже, суд приходить до висновку про те, що іпотекодержателем не надано належного підтвердження виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання іпотекодавцю повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі, й шляхом набуття права власності.

У даному контексті суд вважає за необхідне звернути увагу на постанова ВП ВС від 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22) де міститься висновок про те, що

«Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Із наведеного слідує, що обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19) та 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20).

Так, ВП ВС у вказані справи зауважує про вірність висновків суду апеляційної інстанції про те, що відсутність доказів вручення повідомлення-вимоги боржниці, було перешкодою у вчиненні державним реєстратором оспорюваних реєстраційних дій.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру за ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відбулася з порушенням Закону України «Про іпотеку».

Щодо обраного позивачем способу захисту, то з огляду на встановлені судом у ході розгляду справи обставини слід вказати на те, що:

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Подібні висновки викладені також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18, на які посилається заявник.

Також відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20), з урахуванням конкретних обставин справи та положень абзаців другого та третього частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами).

У даному випадку слід звернути увагу на те, що дійсно з огляду на викладене суд дійшов висновку про порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на неї за відповідачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Однак в подальшому спірна квартира на підставі договору купівлі-продажу була придбана іншим відповідачем по справі ОСОБА_9 , тобто право власності на предмет іпотеки перейшло іншому власнику з яким позивач не перебував у договірних відносинах.

З огляду на зазначене суд вважає, що в даному випадку, з огляду на встановлені обставини справи, скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Лазар Діани Василівни Тячівської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.10.2021 09:06:25. індексний номер №61008048, є не ефективним способом захисту.

Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то ефективним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для відновлення його права. Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

У пункті 61 постанови від 29 вересня 2020 року у справі 757/13243/17 Велика Палата Верховного суду наголошувала, що іпотекодержатель, який не набув права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути лише власник майна, який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, встановлених законом (див. постанову Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 766/4410/17).

Таким чином, право на витребування майна у добросовісного набувача має саме власник або інший титульний володілець майна і в тому випадку, коли майно перебувало безпосередньо у його володінні або особи, якій він передав майно у володіння, та вибуло з такого їх володіння не з їхньої волі.

Предмет доказування у справах за віндикаційним позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача не з його волі, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Отже, на підтвердження наявності у нього суб`єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, позивач за віндикаційним позовом повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують його права титульного володільця на зазначене майно, факт вибуття такого майна з його володіння поза його волею, наявність майна в натурі у володінні відповідача та відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном.

В даному випадку до суду звернувся власник майна ОСОБА_1 , із позовом про витребування майна від відповідача ОСОБА_2 , як на підставу позовних вимог вказував на порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Під час розгляду справи встановлено порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на неї за відповідачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а тому мотивованим слід вважати й висновок про відсутність у останнього права на відчуження спірного нерухомого майна на користь інших осіб, а тому вимоги позивача про витребування такого майна з володіння кінцевого набувача ОСОБА_9 є обґрунтованими.

Наведене узгоджується із позицією ВС що міститься у постанові 22.01.2025 по справ №523/5804/23

Щодо доводів представника відповідача про втручання у право власності добросовісного набувача суд зазначає наступне.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями пропорційності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинне мати нормативну основу в національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач - внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І, навпаки, встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження №14-208цс18, пункт 100)). Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову.

У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) зроблено висновок, що «розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо».

ЄСПЛ у справі «Каневська проти України» (§§ 46, 47 рішення від 17 листопада 2020 року, заява № 73944/11) зазначив, що при вирішенні майнового спору між кількома приватними особами національні суди, по суті, повинні були врівноважити конфліктуючі приватні інтереси з приводу спірного майна. При цьому вони спиралися на пункт 1 (3) статті 388 Цивільного кодексу, який національний законодавчий орган, діючи в рамках своєї широкої свободи розсуду відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції, прийняв рішення ввести у внутрішнє цивільне законодавство положення, що регулюють подібні ситуації в цій справі (тобто ситуацію, в якій як первісний власник майна, так і його сумлінний покупець мають конкуруючі права на нього). Суд не вважає і заявник не стверджував іншого що пункт 1 (3) статті 388 ЦК України, дозволяє власнику майна стягнути його з добросовісного набувача, якщо останній втратив його проти своєї волі, як такий, що суперечить статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Дійсно, у всіх державах-учасниках Конвенції законодавство, що регулює приватноправові відносини між фізичними особами, включає норми, що визначають наслідки цих правовідносин для поваги до власності і, в деяких випадках, примус однієї особи до передачі володіння іншій. Такі правила в принципі не можуть вважатися такими, що суперечать зазначеному положенню, якщо тільки будь-яка особа не буде довільно і несправедливо позбавлена майна на користь іншої особи («Zagrebankabanka d. d. v. Croatia», заява № 39544/05, від 12 грудня 2013 року, § 251).

В даному випадку втручання у мирне володіння майном є пропорційним та допустимим, а також не може вважатись надмірним тягарем для відповідача, оскільки він має можливість отримувати компенсацію своїх витрат від ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зокрема, у порядку, передбаченому статтею 661 ЦК України, пред`явивши вимогу до останнього.

Суд враховує інтереси позивача, як власника спірного майна, який здійснює захист порушеного права власності, надаючи їм оцінку з точки зору балансу з правами та інтересами добросовісного набувача, та вважає, що права та інтереси власника ОСОБА_1 , який позбувся володіння нерухомим майном за обставин цієї справи, перевищують інтереси добросовісного набувача, який набуває право власності на майно, якщо згідно зі статтею 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Свої права ОСОБА_10 , як добросовісний набувач, може захистити у спосіб звернення до суду з позовом до продавця спірного нерухомого майна щодо відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України. Розрахунки між власником та добросовісним набувачем при витребуванні майна із чужого незаконного володіння проводяться у відповідності до порядку, визначеному статтею 390 ЦК України.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, вбачається відповідність заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

За наведеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, саме про наявність підстав витребування майна - квартиру, загальною площею 43.6 кв.м.. житловою площею 29.7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із незаконного володіння у Відповідача-1 - ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

При цьому слід зазначити, що з огляду на вказане вище, позовна вимога про відновлення запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме манно за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до задоволення не підлягає.

Оскільки правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.

Отже, звернення особи до суду з позовними вимогами про визнання права власності не є необхідним для ефективного відновлення її права, оскільки державний реєстратор може відновити право власності за позивачем на підставі судового рішення про витребування спірного майна.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року всправі № 759/15556/18 (провадження № 61-15236св20).

Щодо витрат на правову допомогу:

Позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на правову допомогу у сумі 25 000 грн

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Пертик В.В. вказано на безпідставність завищення розміру заявлених витрат у суму 25 000 грн. (письмові пояснення від 24.10.2023) на професійну правничу допомогу; їх неспівмірність зі складністю роботи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг.

При цьому зауважує, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, та/або порядок її обчислення повинен визначатися у самому договорі про надання правової допомоги, який у матеріалах справи не міститься. Таким чином, оскільки у даному випадку відсутня об`єктивна можливість пересвідчитися про наявність домовленості між Позивачем та Адвокатом щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару за надання правової допомоги то вважає, що вимоги в цій частині щодо стягнення витрат на правову допомог не підлягають задоволенню.

У письмових дебатах представник позивача просить стягнути з Відповідачів на користь Позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000(двадцять п`ять тисяч) гривень та на підтвердження витрат на правову допомогу долучає до матеріалів справи: Договір про надання правової допомоги №09-08/23-ц від 09.08.2023 року; Платіжна квитанції № ПН1295 від 15.09.2023 року; Копія рахунку фактури від 15.09.2023р; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 15.09.2023р; копія Платіжної інструкції № 57КТ-ХХР-84РВ-73Р від 20.11.2024 року; Рахунок фактура від 20.11.2024р; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 20.11.2024р;

Зі змісту договору про надання правової допомоги від 09 серпня 2023 року вбачається, це договір укладено між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднання «ФОРВАРД ЛЕКС`в особі Керуючого партнера адвоката Пітух Василя Івановича. Сторони домовилися про що виконання по договору приймається Актами приймання-передавання та оплата здійснюється протягом трьох днів після його підписання.

Як зазначено в п. 3.5 Договору про надання правової допомоги №09-08/23-ц від 09.08.2023 року оплата за людино/годину по наданих послугах визначається за домовленістю сторін.

Згідно рахунку на оплату згідно Акту від 15.09.2023 про надання правової допомоги до Договору №09-08/23-ц від 09.08.2025 та Акту від 15.09.2023 у них наведено детальний опис виконання робіт та їх вартості та загальна сума складає 4900,00 грн. Вказано суму згідно квитанції № ПН1295 від 15.09.2023 року позивачеам ОСОБА_1 сплачено.

Згідно рахунку на оплату згідно Акту від 20.11.2023 про надання правової допомоги до Договору №09-08/23-ц від 09.08.2025 наведено детальний опис виконання робіт та їх вартості та загальна сума складає 20 100 грн.

Згідно постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, де вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У Рішенні КСУ від 30.09.2009 № 23-рп/2009 у справі про право на правову допомогу, суд звернув увагу на те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

ВС у постанові від 29.08.2024 у справі № 560/10132/21 вказано на правила обчислення розміру витрат на оплату послуг адвоката. Цей розмір має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також зазначено перелік аспектів, які має врахувати суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

При викладених обставинах, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг та з урахуванням задоволення позову частково, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 11 000 грн. які підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Щодо стягнення на користь позивача судових витрат пов`язаних зі сплати судового збору, то суд вважає, що із відповідача ОСОБА_2 , відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору,з урахуванням того, що позов задоволено частково: у розмірі 6023 грн. 83 коп. (за подання позовної заяви майнового характеру) та 536,8 грн. (сплачених позивачем при поданні заяви про забезпечення позову), які підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,137,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 33,35,36 37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 15,16 206 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович до відповідача 1 ОСОБА_2 , відповідача - 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування манна з чужого незаконного володіння, - задовольнити частково.

Витребувати майно - квартиру, загальною площею 43.6 кв.м.. житловою площею 29.7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із незаконного володіння у Відповідача-1 - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 . паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області 10.07.1995 року місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 . паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області 10.07.1995 року місце проживання: АДРЕСА_1 ) 3 011,91 грн. (за подання позовної заяви майнового характеру) та 268,4 грн. (сплачених позивачем при поданні заяви про забезпечення позову).

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 . паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області 10.07.1995 року місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_1 паспорт № НОМЕР_5 . орган що видав 2110 місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 . паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області 10.07.1995 року місце проживання: АДРЕСА_1 ) 3 011,91 грн. (за подання позовної заяви майнового характеру) та 268,4 грн. (сплачених позивачем при поданні заяви про забезпечення позову).

Стягнути з ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_1 паспорт № НОМЕР_5 . орган що видав 2110 місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 . паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області 10.07.1995 року місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, від сторін не надходило вмотивованих клопотань про скасування заходів забезпечення позову, такі продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням суду законної сили, тому судом вони не скасовуються.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 .

Відповідач - 1: ОСОБА_2 : АДРЕСА_5 .

Відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», 04112, місто Київ, вулиця АВІАКОНСТРУКТОРА ІГОРЯ СІКОРСЬКОГО , будинок 8.

Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни вул. Шевченка, 2, м. Тячів Закарпатська область, 90500.

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош