Справа № 496/1334/25
Провадження № 2/496/1819/25
У Х В А Л А

06 березня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Дранікова С.М.,

за участю секретаря Мірошнікової О.С.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Славінського Вячеслава Анатолійовича про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 заборгованість за розпискою на загальну суму 800000 грн.

Разом з позовною заявою від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на будинок та на земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 ; та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку та земельної ділянки. В обґрунтування заяви посилається на те, що підставою для звернення до суду є невиконанні зобов`язання відповідача щодо повернення боргу за розпискою (договором позики), тобто спір є майновим, щодо стягнення грошей на суму еквівалентну 800000 грн., відповідно вказане зобов`язання не було забезпечено майном. Станом на даний час стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 не має у власності будь-якого майна, а відповідач ОСОБА_4 є власником приватного будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Є підстави вважати, що даний житловий будинок та земельна ділянка, що є власністю відповідача можуть бути відчужені на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.

Згідно положень частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту поданої до суду позовної заяви вбачається, що підставою для звернення до суду є невиконанні зобов`язання відповідача щодо повернення боргу за розпискою, за умовами якої він повинен був повернути отриману ним суму позики у розмірі 800000 грн. у строк до 01.01.2023 року.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №229458890 від 23.10.2020 року вбачається, що земельна ділянка, площею 0,0563 га, кадастровий номер :19:020:0006, належить відповідачці ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199059203 від 05.02.2020 року, відповідачці ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 577,8 кв.м., в тому числі житловою 315,2 кв.м.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті».

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Враховуючи те, що предметом спору є грошові кошти у загальному розмірі 800000 грн, а тому суд вважає, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку відповідачки одночасно, є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а тому суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на житловий будинок, що буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

Суд також зазначає, що арешт нерухомого майна має тимчасовий характер та не порушує право власника на користування та володіння ним.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 260, 261 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Славінського Вячеслава Анатолійовича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 577,8 кв.м., в тому числі житловою 315,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить відповідачці ОСОБА_3 на праві приватної власності.

В іншій частині відмовити.

Відповідно до частини першої статті 157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_1 для виконання, а відповідачці ОСОБА_3 для відома.

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Боржник: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С.М. Драніков