Справа № 697/592/24
Провадження № 2/697/78/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гончарука А.В.,

представника відповідача адвоката Ткач В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання позивача ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, залучення третьої особи у справу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2024 до Канівського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2024, цивільну справу № 697/592/24, провадження № 2/697/398/2024, було розподілено судді Колісник Л.О. (а.с.16).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.03.2024 відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання (а.с.18).

25.04.2024 від позивача ОСОБА_1 надійшло до суду клопотання про відмову від частини позовних вимог в якому просив прийняти відмову в частині позовних вимог щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0190, на якій розташовано житловий будинок АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_1 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0190, на якій розташовано житловий садовий будинок АДРЕСА_1 із майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Решту заявлених позовних вимог щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно житловий садовий будинок, загальною площею (кв.м.): 87.4, житлова площа (кв.м.): 53.6, площа земельної ділянки (кв.м.): 1333, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_1 1/2 частину житлового садового будинку, загальною площею (кв.м.): 87.4, житлова площа (кв.м.): 53.6, площа земельної ділянки (кв.м.): 1333, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 із майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя просив задовольнити в повному обсязі (а.с.41).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області суду від 25.04.2024 прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.43-44).

14.08.2024 від позивача ОСОБА_1 надійшло до суду клопотання про зупинення провадження у справі до 15.01.2025 в зв`язку з необхідністю залучення спадкоємців померлої відповідачки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.54).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2024 провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні зупинено до закінчення шестимісячного строку з дня смерті відповідача ОСОБА_2 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для можливості залучення у даній справі її правонаступників (а.с.70-71).

22.01.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшло до суду клопотання про збільшення розміру позовних вимог, залучення третьої особи у справу, виклик свідків, призначення проведення посмертної судово-психіатричної експертизи в якому просив:

- відновити провадження у справі;

- прийняти до справи збільшений обсяг позовних вимог;

- визнати відповідачами у справі як правонаступниками первинного відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0190, на якій розташовано житловий садовий будинок АДРЕСА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0190, на якій розташовано житловий садовий будинок АДРЕСА_2 із майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;

- визнати недійсним заповіт, складений 30.03.2024 приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Черкаського району Стеблиною С.В., заповідача ОСОБА_2 для спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним договір дарування, складений 29.01.2024 приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Черкаського району Стеблиною С.В., квартири АДРЕСА_3 дарувателем ОСОБА_2 обдарованому, її сину ОСОБА_4 ;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 із майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;

- залучити у справу в якості третьої особи приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблину С.В., нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. (а.с.77-83).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.01.2025 поновлено провадження у справі (а.с.96-97).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.01.2025 задоволено заяву про самовідвід головуючої судді Колісник Л.О., а справу передано до канцелярії суду для повторного розподілу в порядку визначеному ст. 33 ЦПК України (а.с.99-101).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2025, цивільну справу № 697/592/24, провадження № 2/697/78/2025, передано для розгляду судді Скирді Б.К. (а.с.103-104).

Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Скирди Б.К. від 07.02.2025 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду по суті (а.с.105-106).

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гончарук А.В. у судовому засіданні підтримали подане клопотання в частині заміни первісного відповідача на належних, щодо клопотання в частині збільшення позовних вимог, то в цій частині клопотання просили залишити без розгляду.

Представник відповідача Ткач В.О. в судовому засіданні щодо вирішення поданого клопотання покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши доводи позивача, викладені в клопотанні, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність.

Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 5 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з клопотання про збільшення позовних вимог, позивач заявляє додатково ще три вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, проте доказів сплати судового збору або доказів звільнення від сплати судового збору не надає.

Відповідно до частин 1-3 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз викладеного вище вказує, що нормами ЦПК України визначено право позивача на збільшення або зменшення розміру позовних вимог, зокрема, до закінчення підготовчого засідання. При цьому у разі подання до суду заяви про збільшення або зменшення розміру позовних вимог така заява повинна відповідати вимогам як ст. 175 ЦПК України, так і ст.ст. 43, 49 ЦПК України. До такої заяви, зокрема, додаються докази її надіслання іншим учасникам справи, а останні, у свою чергу, на підставі ст. 174 ЦПК України мають право подати до суду заяви по суті спору, відповідно. Водночас подання до суду заяви чи клопотання про уточнення позовних вимог чинним ЦПК України не передбачено.

Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року, справа №405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 квітня 2019 року у справі № 369/11526/16-ц (провадження № 61-44511св18), за якими процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України. При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд зазначає, що згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Під змістом позову розуміють вид (спосіб) судового захисту, що прямо передбачається законом (наприклад, ст. 16 Цивільного кодексу України), з яким позивач звертається до суду. Таким чином, предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач; підстава позову - те, чим позивач обґрунтовує свої вимоги; зміст позову - це спосіб захисту порушеного права.

Зазначене розуміння елементів позову закріплюється у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року № 5.

Також вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у справі № 911/2139/19 від 03 серпня 2020 року, в якій також зазначено, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Одночасна зміна підстави і предмета позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

З системного аналізу вищевикладених правових норм виходить, що у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, суд з урахуванням конкретних обставин справи повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, проаналізувавши надане позивачем клопотання про збільшення позовних вимог та первісні позовні вимоги, дійшов висновку, що таке клопотання є клопотанням про одночасну зміну підстав позову та предмета позову, оскільки позивач фактично заявляє нові позовні вимоги, викладає інші обставини та підстави для їх обґрунтування.

Тобто позовні вимоги, викладені позивачем у первісному позові та в клопотанні про збільшення позовних вимог мають різну правову природу та клопотання позивача про збільшення позовних вимог фактично містить нові позовні вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 345/1520/17.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про збільшення позовних вимог та прийняття його до розгляду. У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання позивача про збільшення позовних вимог, оскільки позивачем заявляються позовні вимоги, які є новими, та за своїм змістом не є збільшенням розміру первісних позовних вимог. Це, своєю чергою, суперечить положенням ст. 49 ЦПК України.

Суд також відмовляє у задоволенні клопотання позивача про залучення третіх осіб нотаріусів, так як правовідносини, на які посилається позивач у клопотанні про збільшення позовних вимог не стосуються предмету спору первісної позовної заяви про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні.

Крім того, згідно п.п. 7, 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; з`ясовує, чи повідомили сторони всі обставини справи, які їм відомі; вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Під час підготовчого судового засідання було визначено обсяг позовних вимог та вирішено призначити справу до розгляду по суті, про що постановлено відповідну ухвалу.

Після постановлення ухвали про закриття підготовчого провадження відповідач по справі ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть № 329 від 17.07.2024 (а.с.55).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2024 провадження у справі було зупинено до закінчення шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_2 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для можливості залучення у даній справі її правонаступників (а.с.70-71).

Згідно з ст. 209 ЦПК України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 222 ЦПК України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи, що в даній справі було зупинено провадження для можливості залучення правонаступників відповідача, а подане позивачем клопотання без поважних причин не було заявлене в підготовчому провадженні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Що стосується клопотання позивача про заміну відповідача її правонаступниками (спадкоємцями), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В свою чергу, положеннями статті 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями померлої ОСОБА_2 є її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд дійшов висновку про залучення до участі у справі правонаступників померлого відповідача та зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 55 ЦПК України, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступників, обов`язкові для них так само, як вони були обов`язкові для особи, яку вона замінили.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про заміну первісного відповідача на належних задовольнити.

Замінити первісного відповідача ОСОБА_5 на її правонаступників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, залучення третьої особи в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 06 березня 2025 року.

Головуючий Б . К . Скирда