Провадження № 22-ц/812/287/25

П О С Т А Н О В А

іменем України

04 березня 2025 року м. Миколаїв

справа № 479/210/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Манжосом Ігорем Миколайовичем,

на заочне рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області, ухвалене 23 жовтня 2024 року під головуванням судді Репушевської О.В. в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена, у цивільній справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У лютому 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 28 березня 2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та ОСОБА_1 укладено договір позики №5379591.

Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

10 серпня 2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №10-08/2023, відповідно до умов якого ТОВ "МАНІФА" передає ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "МАНІФОЮ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 10 серпня 2023 року до договору факторингу 10-08/2023 від 10 серпня 2023 року , ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26856 грн, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17856 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного погашення.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за Договором позики №5379591 в розмірі 26856 грн., з яких: 9000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 17856 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою.

Крім того, 28 березня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" договір позики №78223721 за умовами, вказаними в ньому.

14 червня 2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №78223721 від 28 березня 2023 року, укладеним між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 , перейшло до TOB "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

Відповідно до витягу з Реєстру боржників №10 до договору факторингу TOB "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №78223721 від 28 березня 2023 року, в розмірі 24558,62 грн, з яких: 6728,39 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17830,23 грн. сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам Договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного погашення.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за договором позики №78223721 від 28 березня 2023 року, в розмірі 24558,62 грн, з яких: 6 728.39 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 17830,23 грн сума заборгованості за відсотками.

Також, 29 березня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" договір про надання фінансового кредиту №46716-03/2023, за умовами, вказаними в ньому.

03 липня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Договором про надання фінансового кредиту №46716-03/2023 року від 29 березня 2023 року, укладеним між ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" та ОСОБА_1 , перейшло до TOB "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу TOB "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №46716-03/2023 від 29 березня 2023 року, в розмірі 45311,50 грн, з яких: 12500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 32811,50 грн сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам Договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного погашення.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за договором про надання фінансового кредиту №46716-03/2023 від 29 березня 2023 року, в розмірі 45311,50 грн, з яких: 12500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 32811,50 грн сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 28 березня 2023 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір №6505013 про надання споживчого кредиту, за умовами, вказаними в ньому.

24 листопада 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №24112023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором №6505013 про надання споживчого кредиту від 28 березня 2023 року, укладеним між ТОВ "Фінансова компанія "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 , перейшло до TOB "ФК "ЄАПБ".

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу TOB "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №46716-03/2023 від 29 березня 2023 року, в розмірі 45311,50 грн, з яких:12500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 32811,50 грн сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам Договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного погашення.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за Кредитним договором №6505013 в розмірі 50646 грн, з яких: - 20000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 30646 грн сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 147372,12 грн, яка складається:

- за договором позики №5379591 в розмірі 26856 грн, з яких: 9000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 17856 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою;

- за договором позики №78223721 в розмірі 24558,62 грн, з яких: 6728,39 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 17830,23 грн сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором №46716-03/2023 в розмірі 45311,50 грн, з яких: 12500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 32811,50 грн сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором №6505013 в розмірі 50646 грн, з яких: 20000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 30646 грн сума заборгованості за відсотками.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2024 року позов задоволений. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за договором позики №5379591 в розмірі 26856 грн, з яких: 9000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 17856 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою; за договором позики №78223721 в розмірі 24558,62 грн, з яких: 6728,39 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 17830,23 грн сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №46716-03/2023 в розмірі 45311,50 грн, з яких: 12500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 32811,50 грн сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №6505013 в розмірі 50646 грн, з яких: 20000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 30646 грн сума заборгованості за відсотками, а всього стягнуто заборгованості за договорами у загальному розмірі 147372,12 грн.

Також суд розподілив судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно з умовами кредитних договорів, позичальник зобов`язувався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цими договорами. Також, після відступлення ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. З боку відповідача ОСОБА_1 не було надано суду жодного належного та допустимого доказу в зворотному.

Судом встановлено, що відповідач порушив умови договорів та своєчасно не виконував їх умови, в результаті чого має заборгованість перед позивачем на загальну суму 147372,12 грн, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Манжоса І.М., посилаючись на незаконність та необґрунтованість вказаного рішення, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування усіх фактичних обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

Апелянт зазначав, що анкети-заяви до договору про надання банківських послуг не містять суми бажаного кредитного ліміту. Будь-яких доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної кратки, її номер, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не надано. Виписок банку, яка є первинним документом, про те, що відповідач користувався кредитною карткою, яким чином здійснював розрахунки, переказував кошти та інші рахунки, поповнював картку, суду також не надано.

Апелянт вказує, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Посилання на витяг з реєстру боржників, як на існування заборгованості відповідача перед позивачем, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді справи.

Також апелянт зазначав, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, який перебував на військовій службі, в силу положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності з 08 червня 2014 року, звільняється від нарахування процентів та сплати штрафних санкцій пені в загальному розмірі 99143,73 грн за невиконання зобов`язань за користування кредитом.

Узагальненні доводи інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу позивач до апеляційного суду не надав.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року позивачу було роз`яснено його право надати до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Манжосом І.М., на заочне рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2024 року, зокрема, щодо доводів відповідача про відсутність доказів видачі банком відповідачу кредитної картки, її номеру, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, а також щодо відсутності виписки банку із особового рахунку відповідача.

Копія вказаної ухвали була отримана ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в «Електронному суді», про що свідчить реєстр підтверджень про отримання документів з «Електронного суду» учасником справи, однак, відповідні заперечення на апеляційну скаргу позивачем не надані.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується реєстром підтверджень про отримання документів з «Електронного суду» учасником справи (а.с. 189). Клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надходило, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення.».

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договорів та своєчасно не виконав їх, в результаті чого має заборгованість перед позивачем на загальну суму 147372,12 грн, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами. Після відступлення ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з огляду на таке.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

За статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі:

1) у паперовому вигляді;

2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг";

3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;

4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Закон України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон № 675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону № 675-VIII).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст.11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 675-VIII моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 28 березня 2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та ОСОБА_1 укладено договір позики №5379591. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

10 серпня 2023 року між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №10-08/2023, відповідно до умов якого ТОВ "МАНІФА" передає ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "МАНІФОЮ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 10 серпня 2023 року до договору факторингу 10-08/2023 від 10 серпня 2023 року , ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26856 грн, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17856 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

28 березня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" договір позики №78223721 за умовами, вказаними в ньому, який був підписаний сторонами електронним підписом.

14 червня 2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №78223721 від 28 березня 2023 року, укладеним між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 , перейшло до TOB "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

Відповідно до витягу з Реєстру боржників №10 до договору факторингу TOB "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №78223721 від 28 березня 2023 року, в розмірі 24558,62 грн, з яких: 6728,39 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17830,23 грн. сума заборгованості за відсотками.

Також, 29 березня 2023 року ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису уклав із ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" договір про надання фінансового кредиту №46716-03/2023, за умовами, вказаними в ньому.

03 липня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Договором про надання фінансового кредиту №46716-03/2023 року від 29 березня 2023 року, укладеним між ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" та ОСОБА_1 , перейшло до TOB "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу TOB "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №46716-03/2023 від 29 березня 2023 року, в розмірі 45311,50 грн, з яких: 12500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 32811,50 грн сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 28 березня 2023 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 був укладений договір №6505013 про надання споживчого кредиту, за умовами, вказаними в ньому, який також підписаний ОСОБА_1 електронним підписом.

24 листопада 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №24112023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором №6505013 про надання споживчого кредиту від 28 березня 2023 року, укладеним між ТОВ "Фінансова компанія "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 , перейшло до TOB "ФК "ЄАПБ".

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу TOB "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №46716-03/2023 від 29 березня 2023 року, в розмірі 45311,50 грн, з яких:12500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 32811,50 грн сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з статтею 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання грошових коштів в позику, 03 лютого 2022 року підписав Анкету клієнта-фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІТС).

Анкета містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу (а.с.10).

На обґрунтування позовних вимог банк долучив до позовної заяви:

- копію договору позики № 5379591 від 28 березня 2023 року (а.с.11-15); розрахунок за вказаним договором позики, який є додатком № 1 до нього, який містить: інформацію про основні параметри позики (сума, строк), проценту ставку, графік нарахування процентів за користування позикою протягом першого розрахункового періоду, графік обов`язкових платежів за договором позики, реквізити та підписи сторін (а.с.16-17); паспорт позики (а.с. 18-19); договір факторингу № 10-08/2023 від 10 серпня 2023 року (а.с. 21-23); акт прийому-передачі Реєстру боржників та витяг з нього (а.с. 24, 25, 38, 39, 56, 59, 60, 74, 75); розрахунок заборгованості за кредитним договором № 5379591 від 28 березня 2023 року (а.с. 26);

- договір позики №78223721 від 28 березня 2023 року з додатком № 1 щодо обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 33); договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року з додатковими угодами (а.с. 34-35, 36, 37); розрахунок заборгованості (а.с.40);

- договір про надання фінансового кредиту № 46716-03/2023 від 29 березня 2023 року з додатком № 1 до нього (а.с. 46-49, 50); паспорт споживчого кредиту (а.с. 51); договір факторингу № 3072023 від 03 липня 2023 року (а.с. 54-55); договір факторингу № 27102023 від 27 жовтня 2023 року (а.с. 57-58); розрахунок заборгованості (а.с. 61);

- договір про надання споживчого кредиту № 6505013 від 28 березня 2023 року з додатком № 1 до нього (а.с. 65-69, 70); договір факторингу № 24112023 від 24 листопада 2023 року (а.с. 71-73); розрахунок заборгованості (а.с. 76).

Разом з тим, вказані документи у їх сукупності не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі анкети-заяви, вказаних вище договорів позики, кредитних договорів, паспортів споживчого кредиту та наявність у нього заборгованості перед позивачем.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18.

Отже, розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, а отже не є належними доказами існування боргу.

Інших доказів на підтвердження існування заборгованості, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідача, доказів видачі банком відповідачу кредитної картки, її номеру, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому у позові, позивачем не надано, а тому апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості, що заявлена до стягнення.

Згідно із вимогами статті 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частини другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, за змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

У справах про стягнення кредитних коштів, на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.

Між тим, як зазначалось вище, позивач не долучив до позовної заяви належних доказів отримання коштів відповідачем по спірним кредитним договорам. Більш того, позивач не надав зазначених доказів і як заперечення на доводи апеляційної скарги відповідача, не зважаючи на роз`яснення апеляційним судом права надати такі докази та наслідки не вчинення цієї процесуальної дії.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини справи, не надав оцінки доказам, рішення суду підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В зв`язку тим, що вимоги апеляційної скарги задоволені, з позивача на користь відповідача належить стягнути сплачений останнім судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4542 грн.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Манжосом Ігорем Миколайовичем, задовольнити.

Заочне рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4542 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіТ.Б. Кушнірова

Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складене 06 березня 2025 року.