справа №439/2508/25
провадження №6/439/28/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року місто Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Войтюк Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Полінчук С.-Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Броди подання головного державного виконавця Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Каміли Мартин, про оголошення розшуку ОСОБА_1 ,

установив:

Головний державний виконавець Бродівського ВДВС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернулася до суду із поданням про оголошення розшуку ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що у Бродівському ВДВС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває судовий наказ №609/291/23 від 27.04.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на одну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по судовому наказу №609/291/23 від 27.04.2023 року станом на 01.12.2025 року становить 95 943,75 грн. Згідно з проведеними виконавчими діями та отриманими відповідями на запити державного виконавця встановлено, що у боржника відсутні зареєстровані транспортні засоби, боржник відсутній за місцем реєстрації, відомості про отримання пенсії, інформація про фізичних-осіб боржників, які працюють відсутня. Листи, що надсилаються боржнику, повертаються до відділу з відміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою».

За вказаних обставин державний виконавець просила оголосити розшук боржника.

У судове засідання державний виконавець не з`явилася, подала заяву про розгляд подання у її відсутності.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

З огляду на те, що неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Судового наказу Шумського районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року у справі №609/291/23 вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини з усіх видів його заробітку, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4).

20.02.2025 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77267491 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини з усіх видів його заробітку, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

Відповідно до довідки про причини повернення/досилання ф.20, ОСОБА_1 поштове відправлення від Бродівського ВДВС у Золочівському районі Львівської області адресоване ОСОБА_1 повернене за відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.12)

Згідноз розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, станом на 28.11.2025 року сукупний розмір заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 77267491 становить 95643,75 грн (а.с.7).

28.11.2025 головним державним виконавцем Мартин К.М. внесено відомості про ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників (а.с.8).

28.11.2025 року головним державним виконавцем Мартин К.М. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 (а.с.6).

З відповідей на запит №303021973 від 27.11.2025 року до МВС України та на запит №303202579 від 28.11.2025 року, вбачається, що дані про зареєстровані за боржником транспортні засобі відсутні, відомості про доходи відсутні (а.с.10-11).

Згідно з актом державного виконавця від 28.11.2025 року, головний державний виконавець Мартин К.М. здійснила виїзд за адресою АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану боржника, проте боржник відсутній за даною адресою (а.с.13).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина восьма статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно частини 2 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Отже, звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та безрезультатність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника.

Суд звертає увагу, що державним виконавцем не були вжиті всі достатні заходи по встановленню фактичного місця проживання чи перебування боржника, у тому числі здійснення запиту до відповідних органів, зокрема, до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону, Департаменту інформаційних технологій УМВС України щодо витребування інформації про те, чи перебуває боржник на обліку в органах внутрішніх справ; чи не оголошений він у розшук в рамках кримінального провадження, а також відомості з приводу перебування його в місцях позбавлення волі, відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, також не отримано будь-яку інформацію про місце перебування боржника від учасників виконавчого провадження та інших осіб, що передбачено «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», Законом України «Про виконавче провадження».

З доданих до подання доказів вбачається, що державний виконавець направляв рекомендований лист боржнику 21.02.2025, який повернувся 10.03.2025 з довідкою про причини повернення/досилання ф.20 з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Крім того, з наданих державним виконавцем документів неможливо встановити чи вживалися ним з моменту відкриття виконавчого провадження заходи щодо виклику боржника до державного виконавця.

Також, з наданих державним виконавцем документів неможливо встановити чи вживалися заходи, щодо встановлення належного боржнику зареєстрованого нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Державним виконавцем зазначено, що ним вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду, зокрема, 20.02.2025 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано боржнику для виконання та 28.11.2025 року складено акт, відповідно до якого за адресою АДРЕСА_1 , боржник не проживає, двері зачинені, місце знаходження чи проживання не вдалося встановити.

Проте, на підставі яких даних виконавець встановив, що за вказаною адресою боржник не проживає та чи вказана в судовому наказі від 27.04.2023 року адреса боржника є його зареєстрованим місцем проживання на дату складання акта державним виконавцем, доказів суду не надано.

Невиконання рішення суду, хоч і зачіпають законні права стягувача, але з боку головного державного виконавця Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартин К.М. належного доказового обґрунтування неможливості виконання судового рішення та необхідності оголосити боржника в розшук до суду не надано, а сам факт наявності заборгованості не дає підстав для задоволення подання про розшук боржника.

Окрім цього, відповідно до п.2 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Проте, з наданих до подання документів вбачається, що державний виконавець для отримання зазначеної вище інформації, почав здійснювати відповідні заходи лише з 27.11.2025 року.

Отже, із наданих суду матеріалів вбачається, що на даний час відсутні достатні підстави вважати, що місце проживання, перебування боржника є невідомим та існує обґрунтована необхідність у оголошенні його в розшук, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять належних та допустимих доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, а також викликів боржника до державного виконавця.

Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що державним виконавцем не здійснені всі процесуальні дії для реального виконання виконавчого документу та застосування до боржника ОСОБА_1 усіх дієвих заходів для виконання судового рішення, не надано суду належних та допустимих доказів того, що боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання.

З огляду на наведене, суд доходить до висновку, що подання державного виконавця про розшук боржника задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 438 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Мартин Каміли Михайлівни про оголошення розшуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду.

Суддя Т.Л. Войтюк