Провадження № 2-ві/161/4/25
У Х В А Л А

06 березня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Новак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву представника ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про відвід судді Ковтуненка В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист порушеного права споживача комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області (головуючий суддя Ковтуненко В.В.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист порушеного права споживача комунальних послуг.

04 березня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача ТзОВ «Газорозподільні мережі України», адвоката Каліщука В.П. про відвід судді Ковтуненка В.В. від розгляду цивільної справи № 161/14847/24. В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що ОСОБА_2 як громадянин України звернувся до Луцького РУП ГУНП у Волинській області, з приводу чого проводиться перевірка щодо можливої заборгованості за спожитий газ за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за лютий 2025 суддеюОСОБА_2 всупереч чинному законодавству України (стосовно порядку укладення публічних договорів, договорів приєднання) з формальних підстав було відмовлено у видачі судових наказів про стягнення боргу за розподіл природного газу із споживачів - боржників таких послуг по п`яти справам (усім, які перебували на розгляді в судді Ковтуненка В.В. за заявами ТОВ «Газорозподільні мережі України») (справи №161/2388/25, №161/2402/25, №161/3734/25, №161/2354/25, №161/2423/25). Вважає, що такі обставини згідно з п.5 ч. 1 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для відводу.

Ухвалою суду від 05.03.2025 визнано відвід представника відповідача ТзОВ «Газорозподільні мережі України», адвоката Каліщука В.П. необґрунтованим та передано для вирішення судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про відвід судді Ковтуненка В.В. передано на розгляд судді Олексюку А.В.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Вирішення питання про відвід судді здійснювалось за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи та письмові матеріали, які додані до заяви в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді Ковтуненка В.В. не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Судом встановлено, що представник відповідача ТзОВ «Газорозподільні мережі України», адвокат Каліщук В.П. в заяві про відвід судді посилається на інші обставини, що викликають в нього сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, а саме на звернення ОСОБА_2 , як фізичної особи до Луцького РУП ГУНП у Волинській області з заявою щодо можливої заборгованості за спожитий газ. Однак, слід зазначити, що вказані обставини будь - яким чином не пов`язані між собою, не є предметом розгляду справи №161/14847/24.

Щодо відмови суддею Ковтуненко В.В. за лютий 2025 року у видачі судових наказів про стягнення боргу за розподіл природного газу із споживачів - боржників таких послуг по п`яти справам, то слід зазначити, що незгода представника відповідача з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу головуючого, крім того, представнику відповідача відомо, що в разі незгоди з судовими рішеннями по справі він не позбавлений права звернутися до апеляційної чи касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що згідно із статтею 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В практиці Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників адміністративного процесу.

Також суд звертає увагу заявника на те, що у відповідності до положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини першої статті 126 Конституції України вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

В свою чергу, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

З матеріалів справи та безпосередньо із заяви про відвід судді не вбачаються будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та необ`єктивності судді при розгляді даної справи.

При цьому, обставини, які вказані в заяві як підстави для відводу судді Ковтуненка В.В. є безпідставними, не підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що ґрунтуються на власних припущеннях та фактично є незгодою представника відповідача з процесуальними рішеннями судді, а тому, в силу положень ст. 36 ЦПК України, не може бути підставою для відводу головуючого від розгляду вказаного провадження.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що передбачені ст. 36 ЦПК України підстави для відводу відсутні, тому суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40, 247, 259, 261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заявипредставника ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про відвід судді Ковтуненка В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист порушеного права споживача комунальних послуг - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області А.В. Олексюк