Справа № 404/9010/19
Номер провадження 4-с/404/58/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючого судді - Павелко І.Л.

за участі секретаря - Андон`єва В.Л.

у справі за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Іващенка Ігоря Юрійовича на дії державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивникькому Південнного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кіровоградської області про визнання протиправними дії державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії ,суд,-

УСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Іващенко Ігор Юрійович звернувся до суду зі скаргою в якій просить визнати протиправною бездіяльністю Державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , ОСОБА_2 , яка полягає у тому, що не зараховуються 217820 грн., як оплата аліментів в період 2022 по 2023 роки по виконавчому провадженню №74288169 від 28.02.2024 року;

зобов`язати Державного виконавця Фортечного від ділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 зарахувати оплату аліментів в період 2022 по 2023 роки по виконавчому провадженню №74288169 від 28.02.2024 року в сумі 217820 грн.;

визнати протиправну бездіяльність Керівника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яковлєва Юрія Володимировича, у нездійсненні належного контролю за виконанням судового наказу по справі № 404/9010/19 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , по виконавчому провадженню №74288169 від 28.02.2024 року ;

зобов`язати Державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 надати розрахунок заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню №74288169 від 28.02.2024 року.

В судове засідання учасники процесу не зявилися про час розгляду справи належно повідомлялися .

Дослідивши матеріали скарги в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволенні скарги.

Встановлено, що 27 грудня 2019 року Кіровським районним судом міста Кіровограда було видано судовий наказ по справі № 404/9010/19 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 довів до відома керівника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яковлєва Ю. про те, що на протязі 2023 року перераховувалися аліменти на картковий рахунок стягувача.

05.06.2024 року суб`єкту оскарження було направлено адвокатський запит в якому адвокат просив:

Надати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з 17.12.2019 року по теперішній час, згідно судового наказу виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда, по справі № 404/9010/19 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Інформацію надати до 10.06.2024року.

Станом на теперішній час ніякої відповіді суб`єкт оскарження не надав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Таким правом боржник(скаржник) бажає скористатися.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ШІК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1. п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК Украпїни).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина друга статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що Грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Протиправність дій державного виконавця полягають у тому, що не зараховані суми оплати по аліментах в період 2022 по 2023 роки в сумі 217820 грн., що підтверджуються квитанціями(копії квитанцій додаються).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що: «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) зазначено, о: «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України.

Порушується Протокол І Конвенції про захист прав людини та основних свобод, який може охвачувати як фактичне майно так і майнові права в тому числі очікуванні і боргові вимоги у відповідності з якими заявник претендує на «законну вимогу» фактичного користування правом власності. Визначене вище міститься в рішенні по справі «Вандер Мусселе проти Бельгії» від від 23 листопада 72 1983 р. Справа «Гайдук та інші проти України», заява № 45526/99 і 46099/99, ухвала від 2 липня 2002 р.

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

У постановах від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20) та від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20 (провадження № 61-1534св21) Верховний Суд зробив висновки, що виконавець повинен враховувати кошти, сплачені боржником на користь стягувана, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувана й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.

У постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 707/999/21 (провадження № 61- 11411св22) враховано те, що немає відомостей про існування у боржника перед стягувачем будь-яких інших зобов`язань, які є відмінними від зобов`язань зі сплати аліментів. Сплата боржником на користь стягувана грошових коштів у спірний період здійснювалася зі сталою періодичністю.

Також Верховний Суд врахував суперечливу процесуальну позицію стягувана щодо спірних коштів, яка у скарзі на дії державного виконавця посилалася на те, що не отримувала зазначених коштів, в апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції стверджувала, що кошти, які перераховував їй боржник, є платою за користування майном (побутовою технікою, меблями тощо), а у відзиві на касаційну скаргу звертала увагу, що із виписки за картковим рахунком неможливо встановити особу, яка перерахувала їй ці кошти.

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 199/2951/21 (провадження № 61-1769св23) встановлено, що між стягувачем та боржником немає інших грошових зобов`язань, окрім аліментних. Стягувач не заперечувала отримання від боржника тих грошових переказів, де вона була зазначена отримувачем, а матеріали справи не містять відомостей щодо відмови стягувана від отримання грошових переказів, здійснених боржником. Наведене свідчить про часткове добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів. Враховуючи, що боржник надав копії квитанцій про здійснення платежів на користь стягувана, у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином суд вважає скаргу обґрунтованою , і задовольняє викладені в ній обставини.

Керуючись 447 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Представник ОСОБА_1 адвокат Іващенко Ігоря Юрійовича задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльністю Державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , ОСОБА_2 , яка полягає у тому, що не зараховуються 217820 грн., як оплата аліментів в період 2022 по 2023 роки по виконавчому провадженню №74288169 від 28.02.2024 року;

зобов`язати Державного виконавця Фортечного від ділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 зарахувати оплату аліментів в період з 2022 по 2023 роки по виконавчому провадженню №74288169 від 28.02.2024 року в сумі 217 820 грн.;

визнати протиправну бездіяльність Керівника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яковлєва Юрія Володимировича, у нездійсненні належного контролю за виконанням судового наказу по справі № 404/9010/19 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , по виконавчому провадженню №74288169 від 28.02.2024 року ;

зобов`язати Державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 надати розрахунок заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню №74288169 від 28.02.2024 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Кропивницького апеляційного суду

протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Текст ухвали складено 03.03.2025 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда