Справа № 676/6698/25
№2/680/516/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Польової В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Фурман Д.С.,

представника позивача адвоката Країла С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданий його представником адвокатом Країло Степаном Васильович до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що з 04 листопада 2001 року по 01 червня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє дітей, з яких ОСОБА_3 є малолітньою.

01 червня 2023 року рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/603/23 шлюб розірвано. Цього ж року відповідач виїхала до Естонії та залишила малолітню доньку на чоловіка. З тих пір та по даний час дівчинка проживає разом із батьком. Мати не спілкується і не бажає спілкуватися зі своєю донькою, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням, проживає окремо від дитини, що суперечить її інтересам. Просить суд позбавити батьківських прав відповідача.

Ухвалою судді від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та призначено підготовче засідання. Витребувано з Виконавчого комітету Шаргородської міської ради як органу опіки та піклування письмовий висновок щодо розв`язання спору та копії документів.

Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подавала. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу.

Представниця третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала поданий ними висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно із свідоцтвом про народження, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/603/23 від 01 червня 2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8).

Даними Витягів з реєстру територіальних громад встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 23 січня 1998 року; ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_2 з 05 травня 2023 року (а.с.51,53 на звороті).

Відповідно до характеристики на ученицю 8-Б класу Шаргородського ліцею №2 ОСОБА_3 , 2012 року народження, мати ОСОБА_4 протягом двох років не відвідувала батьківські збори. Батько ОСОБА_5 брав активну участь у шкільному життя ОСОБА_6 , відвідував батьківські збори, цікавився успіхами дитини (а.с.55).

Даними характеристики на ОСОБА_1 , 1976 року народження та довідки Шаргородської міської ради, останній зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , освіта середня, розлучений, не працює. Склад сім`ї слідуючий: дочка ОСОБА_3 , син ОСОБА_3 (а.с.55, 56 на звороті).

Згідно із письмовими поясненнями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . ОСОБА_1 проживає разом із своєю донькою ОСОБА_3 , близько 2 років матір ОСОБА_2 не проживає із сім`єю, не приймає учаті у вихованні дитини. Вихованням доньки займається виключно батько, який є ввічливим, працездатним, без шкідливих звичок (а.с 56 на звороті, 57).

Довідкою Шаргородського ліцею №2 Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_3 навчається у 8 класі даного закладу (а.с.57 на звороті).

В довідці ФОП ОСОБА_9 зазначено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 та особисто вчасно опікується здоров`ям дитини (а.с.58).

Згідно із актом обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання ОСОБА_3 є гарними, вихованням ОСОБА_6 займається батько ОСОБА_1 , який виконує свої обов`язки на належному рівні. Мати більше двох років проживає за кордоном, повертатись не має намірів (а.с.59 на звороті, 60).

Рішенням Виконавчого комітету Шаргородської міської ради №230 від 25 серпня 2023 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 біля батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.60 на звороті).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64).

Згідно із заявою, засвідченою нотаріальним органом Естонії, місто Тарту, Басіста Катерина Сергіївна не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, щодо її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із батьком ОСОБА_1 (а.с.58 на звороті, 59).

Виконавчий комітет Шаргородської міської ради як орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради №259 від 24 жовтня 2025 року затверджено висновок про доцільність позбавлення матері батьківських прав (а.с.48 на звороті, 49,50).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

За частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Отже, за змістом пункту 2 частини 1 статті 164 СК України ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач, як на підставу позбавлення відповідача батьківських прав вказує на те, що остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться донькою, не бере участі в її вихованні, тобто не виконує батьківські обов`язки, що є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав та відповідатиме інтересам доньки.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 81 ЦПК України, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її батьківських прав, покладено на позивача.

Суд не встановив наявності вини у діях відповідача, яка б виправдовувала застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст. 19 СК України).

Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 559/1215/19-ц виснував, що «висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору, оскільки орган опіки та піклування має повноваження встановлювати відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні тощо».

Крім того, у поданому до суду висновку відсутня інформація, яка підтверджує винну поведінку матері, свідоме та систематичне нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виховання та утримання дитини, попередження її про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Не надано підтвердження того, що відповідач є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину.

Що стосується заяви відповідача про незаперечення проти позбавлення батьківських прав (визнання позовних вимог), яка міститься в матеріалах справи, то суд вважає, що така заява не може бути єдиною підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Тобто, саме лише подання відповідачем заяви про позбавлення її батьківських прав відносно дитини не може слугувати підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Однак, в даному випадку визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права, свободи та інтереси дитини.

Посилання позивача на те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки простої бездіяльності з боку матері недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити її батьківських прав. Якщо припустити, що саме бездіяльність матері призвела до розриву зв`язків між нею та донькою, то, зважаючи на наведені вище норми національного законодавства та Європейського суду з прав людини, ця обставина не є достатньою для позбавлення матері батьківських прав щодо дитини.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Підстав для позбавлення батьківських прав відповідача судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного позову з огляду на його недоведеність.

Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першої статті 141 ЦПК України та враховуючи відмову в позові, покладає судові витрати у виді судового збору на позивача.

Керуючись ст.ст.81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , поданий його представником адвокатом Країло Степаном Васильович до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП - НОМЕР_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, місцезнаходження: м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, 224 Жмеринський район Вінницька область, код ЄДРПОУ - 04326253.

Суддя В. Є. Польова