Справа № 683/3240/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Кутасевич О.Г.,

з участю секретаря судового засідання Братенка В.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 683/3240/25, 2/683/1825/2025 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» - Журавльов С.Г. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №TDB.2021.0022.14217 від 21 травня 2021 року у розмірі 30 878,70 грн, а також просив стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень, та 11200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 травня 2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву-договір №TDB.2021.0022.14217 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Згідно договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Однак свої зобов`язання за договором відповідачка не виконала, не сплатила відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснила повне погашення коштів за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості у розмірі 30 878,70 грн, яка складається з 9374,61 грн заборгованості за тілом кредиту та 21504,09 грн заборгованості за відсотками.

03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-260 від 09 липня 2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого останній набув право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором №TDB.2021.0022.14217 від 21 травня 2021 року.

27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» уклали Договір №1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором №TDB.2021.0022.14217 від 21 травня 2021 року на суму 30 878,70 грн, яка складається з 9374,61 грн заборгованості за тілом кредиту та 21504,09 грн заборгованості за відсотками.

Оскільки позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором на суму 30 878,70 грн, просив стягнути з останньої зазначену заборгованість, а також судові витрати у справі.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачка протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надала відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 травня 2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 підписано заяву-договір №TDB.2021.0022.14217 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 27 3293 грн строком на 12 місяців під 0,0001 % за користування коштами у пільговий період, що складає 62 днів та 56% відсотків в основний період, орієнтована реальна річна процентна ставка 87,30%.

Банк свої зобов`язання перед клієнтом за кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на картковий рахунок клієнта і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку.

Однак, свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідачка не виконала. Згідно виписок по рахунку позичальника станом на 03 вересня 2024 року у ОСОБА_2 сформувалась заборгованість перед банком, що складається з: заборгованості за тілом кредиту (в тому числі прострочена) у сумі 9374,61 грн, 21504,09 грн заборгованості за відсотками, а всього 30 878,70 грн.

03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-260 від 09 липня 2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого останній набув право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором №TDB.2021.0022.14217 від 21 травня 2021 року на загальну суму 30 878,70 грн, що підтверджується витягом з Додатку №1 до вказаного договору.

27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» уклали Договір №1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором №TDB.2021.0022.14217 від 21 травня 2021 року на суму 30 878,70 грн, яка складається з 9374,61 грн заборгованості за тілом кредиту та 21504,09 грн заборгованості за відсотками, що підтверджується витягом з додатку №1 до вказаного договору.

Таким чином позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором №TDB.2021.0022.14217 на суму 30 878,70 грн.

Після набуття права вимоги ні ТОВ «ФК «Мустанг фінанс», ні ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювали нарахування процентів за користування кредитом.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №TDB.2021.0022.14217 від 21 травня 2021 року, сформованої АТ «Мегабанк» станом на час відступлення права вимоги, заборгованість ОСОБА_1 становить 30 878,70 грн.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

Відповідачка не повернула своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, відповідно до умов договору, що має відображення у довідці та виписках по особових рахунках позичальника.

Таким чином, у порушення кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав позивача.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 порушує взяті на себе зобов`язання за цим Договором.

Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини не своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Доказів, які б спростували розмір заборгованість за кредитним договором, відповідачкою також не надано.

Оскільки відповідачка порушила зобов`язання, встановлені кредитним договором, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 30 878,70 грн.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Позивач просить суд стягнути з відповідачки, понесені ним витрати на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 11200 грн.

На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги №1/07 від 01.07.2025 року, укладеним з адвокатським бюро «Альянс ДЛС», додаток №2 до нього, який містить вартість послуг (прейскурант), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт приймання-передачі наданих послуг від 14 серпня 2025 року на загальну суму 11200 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 14 серпня 2025 року позивачу надано правову допомогу у виді проведення юридичного та фінансового аналізу боржника вартістю 1200 грн та складання позовної заяви вартістю 10 000 грн.

Юридичний аналіз, охоплюється послугою складення позовної заяви та подання позову до суду, тому не може вважатися фактично понесеним як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

З урахуванням складності справи, що була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача в розмірі 5000 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, заявлені позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2422,40 грн судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором №TDB.2021.0022.14217 від 21 травня 2021 року у розмірі 30 878,70 грн, що складається із 9374,61 грн заборгованості за тілом кредиту та 21504,09 грн заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» 2422 грн 40 коп судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, офіс 105, ідентифікаційний код юридичної особи: 40932411.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: