АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року

м. Чернівці

справа № 727/9831/24

провадження № 22-ц/822/227/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.

секретар Бугай В. М.

позивач Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК»

відповідач ОСОБА_1

апеляційна скарга Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», в інтересах якого діє Омельченко Євген Володимирович, на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 грудня 2024 року

головуюча в суді першої інстанції суддя Чебан В. М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі

АТ «А-БАНК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 16 722 гривні 97 копійок, з яких: 12 487 гривень 26 копійок тіло кредитку; 4 235 гривень 71 копійка проценти за користування кредитом.

Позов обґрунтований тим, що 16 лютого 2023 року між АТ «А-БАНК» та ОСОБА_1 , укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява про приєднання до банківських послуг АТ «А-БАНК» разом з умовами та правилами і тарифами, які розміщені на сайті банку за посиланням: https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.2, 2.1.1.2.3 умов та правил, клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому неодноразово змінювався та станом на 27 жовтня 2023 року складав 12 500 гривень, що підтверджується випискою по рахунку та довідкою про встановлені ліміти. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідачка отримала платіжну картку № НОМЕР_1 строком дії до грудня 2028 року.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, а також факт використання відповідачкою грошових коштів, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки також вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, а також частково сплачувала заборгованість за договором.

Зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка отримуючи кредитні картки фактично отримала електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідачка мала безперервний доступ до самого рахунку.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за вищевказаним договором у останньої станом на 31 серпня 2024 року утворилась заборгованість у сумі 16 722 гривні 97 копійок, з яких: 12 487 гривень 26 копійок тіло кредитку; 4 235 гривень 71 копійка проценти за користування кредитом.

Короткий зміст рішення суду інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 грудня 2024 року позов АТ «А-БАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором від 16 лютого 2023 року у розмірі 12 487 гривень 26 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» судові витрати, понесені на сплату судового збору, у розмірі 2 261 гривня 05 копійок.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивоване тим, що матеріали справи не містять письмових підтверджень того, що саме вищевказані спрямовані до суду позивачем умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідачка, підписуючи заяву від 16 лютого 2023 року.

При цьому, надані позивачем умови та правила надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», на переконання суду, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою вищевказаного кредитного договору, враховуючи й те, що вони не підписані відповідачкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

При цьому, позивачем не було надано суду умов та правил надання банківських послуг, які б містили відомості про процентну ставку по кредиту, та які б були підписані відповідачкою, що б свідчило про те, що вона ознайомилася і погодилася з ними.

За наведених обставин, а також враховуючи відсутність у вищевказаній заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, суд приходить до висновку, що сторонами зазначеного кредитного договору не було узгоджено в передбаченому законом порядку ставку за користування кредитом.

При цьому, спрямовані до суду позивачем паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», анкета-заява, а також роздруківка тарифу по картці «Зелена» містять лише узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а тому не являються належним доказом узгодження між сторонами вищевказаного договору процентної ставки за користування кредитом.

Отже, вимоги позивача АТ «А-БАНК» щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі АТ «А-БАНК» просить рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 грудня 2024 року змінити в частині незадоволеної позовної вимоги щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5 964 гривень 51 копійка та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Апеляційна скарга АТ «А-БАНК» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 грудня 2024 року мотивована тим, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення в оскаржуваній частині.

Вказує на те, що відповідачкою підписано анкету-заяву від 16 лютого 2023 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, якою сторонами в пунктах 4, 7.1 погоджено розмір процентів за користування кредитом.

Тому, вважає помилковим висновок суду першої інстанції в цій частині.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інший учасник справи відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

16 лютого 2023 року між АТ «А-БАНК» та ОСОБА_1 , укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а. с. 8).

На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачці відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 у національній валюті та видано кредитну картку № НОМЕР_1 строком дії до грудня 2028 року, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому неодноразово змінювався та станом на 27 жовтня 2023 року складав 12 500 гривень, що підтверджується випискою по рахунку та довідкою про встановлені ліміти (а. с. 11-13)

Також з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідачці було надано платіжну картку з встановленим банком кредитним лімітом, а також факти використання відповідачкою кредитних коштів та часткової сплати заборгованості за договором (а. с. 21-25).

На підтвердження укладення між сторонами договору, крім підписаної відповідачкою заяви, позивач також надав паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», витяг з умов та правил надання банківських послуг АТ «А-БАНК», тарифи по картці «Зелена» (а. с. 9-10, 16-24).

Відповідно до пунктів 1, 5, анкети-заяви від сторони погодили вид кредиту кредитний ліміт на поточний рахунок, строк кредитування 240 місяців.

Згідно з пунктами 4, 7.1 вказаної заяви пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит нараховується процентна ставка 3,4% на місяць. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% на місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним договором станом на 31 серпня 2024 року становить 16 722 гривні 97 копійок, з яких: 12 487 гривень 26 копійок тіло кредитку; 4 235 гривень 71 копійка проценти за користування кредитом (а. с. 6).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів та вимог стосовно законності та обґрунтованості рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 487 гривень 26 копійок, тобто сторони з таким рішенням суду погодилися, не оскаржували його, тому рішення у відповідній частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає зазначеним вище вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій-третій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

За змістом пунктів 1-1, 5 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»:

договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

кредитна лінія вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ «А-БАНК» посилалося на те, що 16 лютого 2023 року уклало з ОСОБА_1 договір, за умовами якого позичальниця отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Під час підписання заяви ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що така заява разом із умовами і правилами надання банківських послуг, які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за посиланням: https://a-bank.com.ua/terms, а також те, що вона зобов`язується виконувати його умови.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписала заяву 16 лютого 2023 року та отримала платіжну картку № НОМЕР_1 строком дії до грудня 2028 року.

Підписана заява разом з разом із умовами і правилами надання банківських послуг і тарифами складають договір про надання банківських послуг.

На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є вищевказана платіжна картка.

Банк має право надавати платіжні послуги відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України, що регулюють діяльність банків.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що електронний платіжний засіб платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом.

Відповідно до пунктів 25 частини двадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку

АТ «А-БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимог частини першої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини третьої статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Відповідно до частини першої, другої статті 14 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон № 675-VIII), який набрав чинність 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні закріплено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (абзац 1 частини 7 статті 11 Закону № 675-VIII).

Статтею 12 Закону № 675-VIII (у редакції, чинній на час укладення договору) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини третьої статті 14 Закону № 675-VIII реєстрація фізичної особи в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції означає надання нею згоди на використання та обробку її персональних даних і вчинення інших дій, передбачених Законом України «Про захист персональних даних».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (назва закону, яка була чинною на час укладення договору) електронна ідентифікація це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України «Про інформацію» та спеціальний Закон України «Про захист персональних даних».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім`я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе.

Укладений між сторонами даної справи договір має специфіку, не властиву укладенню кредитних договорів у паперовому вигляді. Банківське обслуговування клієнтів здійснюється дистанційно, а тому споживач самостійно розпоряджається наданими йому коштами. Погодження із умовами та правилами обслуговування рахунків фізичної особи шляхом проставляння електронного підпису особою свідчить про належне укладання кредитного договору.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка підписала заяву до договору про надання банківських послуг електронним підписом.

В заяві відповідачка висловила свою згоду саме на укладення такого договору, а також погодилася з тим, що зміни до умов та правил вносяться банком в односторонньому порядку.

Відповідно до пункту 13 заяви від 16 лютого 2023 року, підписуючи простим/удосконаленим або власноручним цифровим електронним підписом цю заяву відповідачка підтвердила та погодилась з тим, що до підписання цієї угоди ознайомилася з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», що розміщенні на сайті банку.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з пунктами 4, 7.1 вказаної заяви пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит нараховується процентна ставка 3,4% на місяць. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% на місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості.

З огляду на викладене, договір від 16 лютого 2023 року вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачкою підписано у системі самообслуговування банку за допомогою простого електронного підпису шляхом підтвердження ОТР-пароля, про що зазначено в полі підпис клієнта із позначкою дати та часу.

Відповідно до наявних в матеріалах справи умов та правил при здійсненні будь-якої операції та правочинів між сторонами за допомогою ОТП-паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланого банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта.

Отже, відповідачка погодила можливість ідентифікувати себе за допомогою, в тому числі, ОТП-паролю як простого електронного підпису сторони. При цьому, пунктом 1.1.3.2.9 витягу з умов та правил визначений алгоритм електронної взаємодії клієнта із банком, зокрема використання ОТП-паролю.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що, підписавши за допомогою простого електронного підпису заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 погодилася з визначеними у ній умовами кредитування, в тому числі, і щодо розміру процентів за користування кредитом.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) дійшла наступних висновків «…у цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин (19 жовтня 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10 березня 2020 року), тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.».

Вищезазначений висновок Верховного Суду базувався на встановлених фактичних обставинах справи, за яких у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 19 жовтня 2018 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Проте у справі, що переглядається відповідачка підписанням 16 лютого 2023 року заяви про приєднання до умов та правил надання послуг, зокрема погодила із банком розмір процентної ставки, який становить 3,4% на місяць (40,8 річних), а при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту ставки у розмірі 6,8% на місяць (81,6% річних).

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позову.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що станом на 31 серпня 2024 року, у відповідачки наявна заборгованість у сумі 16 722 гривні 97 копійок.

Вказана обставина підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 , наданою позивачем разом з позовною заявою. З вказаної виписки вбачається, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, надана можливість користування ним. Також з зазначеної виписки вбачається, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Це відповідає положенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Із розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними.

У цій справі позивачем доведено на підставі належних доказів, волевиявлення сторін на укладення правочину, зокрема погодження банком заявки позичальниці на його укладення, а також наявність розміру заборгованості за договором, заявленому до стягнення.

Відповідачка не надала суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному договором, так і розмір боргу, що є її процесуальним обов`язком. Наявний в матеріалах справи розрахунок перевірений судом і відповідачкою не спростований, контррозрахунок не наданий.

Також колегія суддів звертається до визначених пунктом 6 статті 3 ЦК України основоположних засад цивільного законодавства, до яких зокрема віднесено добросовісність.

Добра совість це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 463/13099/21 (провадження № 61-11609сво23), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23).

У справі, що переглядається ОСОБА_1 не спростовувала факт отримання кредитних коштів та користування ними, проте заперечувала проти позову, вказуючи на те, що не була ознайомлена з умовами договору. У такий спосіб відповідачка намагається уникнути належного виконання зобов`язання за договором, що не відповідає стандарту добросовісної поведінки з огляду на встановлені судами фактичні обставини справи.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення від 24 грудня 2024 року в частині, яка оскаржується, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому слід змінити мотивувальну частину рішення суду, виклавши її в редакції цієї постанови.

Також підлягає зміні резолютивна частина рішення суду в частині вирішення позову про стягнення заборгованості зі сплати процентів за договором про надання банківських послуг від 16 лютого 2023 року, шляхом викладення її в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 4 235 гривень 71 копійка».

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) встановлено судовий збір за подання до суду:

позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем заявлено вимогу майнового характеру на суму 16 722 гривні 97 копійок. 1,5% від ціни позову складає 250 гривень 84 копійки (16 722,97 х 1,5%).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2024 року 3 028 гривень.

За подання позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3 028 гривень.

Судовий збір у вказаному розмірі сплачений АТ «А-БАНК», що підтверджується платіжним дорученням від 31 серпня 2024 року № 176 (а. с. 34).

Підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подання позивачем апеляційної скарги, з урахуванням її подачі через систему «Електронний суд», підлягав сплаті судовий збір у сумі 3 633 гривні 60 копійок (3 028,00 х 150% х 0,8).

АТ «А-БАНК» за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у сумі 4 542 гривні, що підтверджується платіжним дорученням від 28 січня 2025 року № .

Як вбачається з мотивувальної частини цієї постанови позов АТ «А-БАНК» задоволено повністю.

Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» слід стягнути судові витрати, понесені на сплату судового збору у суді першої інстанції, у сумі 3 028 гривень.

Також підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» судовий збір, який підлягав сплаті за подачу апеляційної скарги, у сумі 3 633 гривні 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» задовольнити.

Змінити мотивувальну частину рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 грудня 2024 року в частині вирішення позову про стягнення заборгованості зі сплати процентів за договором про надання банківських послуг від 16 лютого 2023 року, виклавши її в редакції цієї постанови.

Змінити резолютивну частину рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 24 грудня 2024 року в частині вирішення позову про стягнення заборгованості зі сплати процентів за договором про надання банківських послуг від 16 лютого 2023 року, шляхом викладення її в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 4 235 (чотири тисячі двісті тридцять п`ять) гривень 71 копійка».

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судові витрати, понесені на сплату судового збору у суді першої інстанції, у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір, який підлягав сплаті за подачу апеляційної скарги, у сумі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 05 березня 2025 року.

Головуючий Олександр ОДИНАК

Судді : Мирослава КУЛЯНДА

Наталія ПОЛОВІНКІНА