Справа № 171/1927/24
Номер провадження 2/184/256/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В., розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме частку квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 62,72 кв.м. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого згідно з «Розпорядженням» № 882 від 08 жовтня 1996 року вказана квартира на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто матері та батькові позивачки. 05 травня 2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Богомолова В.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , однак цього ж дня позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно довідки виданої виконкомом Нивотрудівської сільської ради 26.04.2023 р. за № 92 спадкоємець не проживала та не була зареєстрована разом з ОСОБА_4 на момент смерті за адресою: АДРЕСА_2 , а також не має можливості вчинити нотаріальні дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємець не може надати оригінали документів, які б підтверджували належність вказаного вище майна спадкодавцю. В зв`язку з відмовою нотаріуса, позивачка вимушена звернутись до суду із заявою.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_4 , про що Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 05.

Після смерті батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме частку квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 62,72 кв.м.

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого згідно з «Розпорядженням» № 882 від 08 жовтня 1996 року встановлено, що вказана квартира на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто матері та батькові позивачки.

Оціночна вартість всієї квартири станом на березень 2024 року складає 105255 грн..

Встановлено, що відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 травня 2023 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Богомоловим В.І. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з тим, що згідно довідки виданої виконкомом Нивотрудівської сільської ради 26.04.2023 р. за № 92 спадкоємець не проживала та не була зареєстрована разом з ОСОБА_4 на момент смерті за адресою: АДРЕСА_2 , а також спадкоємець не може надати документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_4 .

Відповідно Витягу про реєстрації у Спадковому реєстрі № 72364809 від 05.05.2023 року, встановлено, що у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Богомолова В.І. зареєстрована спадкова справа за № 94/2023.

Згідно з актом депутатського обстеження від 17.05.2023 року, встановлено, що депутат Нивотрудівської сільської ради від виборчого округу № 7 Павелко Л.Ю. та свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвержують, що громадянка ОСОБА_1 дійсно проживала за адресою АДРЕСА_2 без реєстрації зі своїм покійним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2010 року, так як він потребував догляду і до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.ст.1217,1258,1261,1262,1264 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування у четверту чергу, тобто лише в разі відсутності спадкоємців попередніх черг, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття.

Виходячи із відсутності заповіту та того, що позивачка являється рідною дочкою спадкодавця, відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивачка є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до статті 1269ЦК України обов`язковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивачка, дійсно проживала зі своїм батьком ОСОБА_4 , оскільки останній сам себе обслуговувати не мав можливості, йому необхідний був сторонній догляд, тому позивачка переїхала до нього та проживала разом з ним, щоб здійснювати належний догляд, але проживала вона без реєстрації місця проживання. Факт спільного проживання зі спадкодавцем в АДРЕСА_2 підтверджено актом депутата Нивотрудівської сільської ради від виборчого округу № 7 Павелко Л.Ю..

Таким чином, з огляду на встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11,12,76,77,81,189-200,263-265,268,293-294,315-319,354,355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом» - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 зі своїм батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до дня смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,72 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.03.2025 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш