АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року

м. Чернівці

справа № 676/4302/24

провадження 22-ц/822/113/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Тодоряка Г.Д.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України Білянського Вадима Олександровича

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство оборони України

за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 листопада 2024 року, головуючий у першій інстанції Нестеренко Є.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 у червні 2024 року звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії.

Зазначав, що отримав ордер на жиле приміщення серії КП № 002889 від 10 грудня 2021 року на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 24,6 кв. м на сім`ю у складі однієї особи.

Здійснив реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

Звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з заявою встановленого зразка про передачу квартири у власність від 15 грудня 2023 року разом із іншими додатками.

Рішенням Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України у формі листа від 06 березня 2024 року №576/567 відмовлено у передачі у приватну власність квартири з підстав використання права на приватизацію житла раніше.

Посилався на порушення Квартирно-експлуатаційним відділом міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України права на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Вказував, що на підставі розпорядження органу приватизації житла від 08 жовтня 1996 року №20658 отримав у власність квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 30,6 кв. м. при нормі 31 кв. м., сума невикористаних житлових чеків становить 0,07 грн.

Просив визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України у формі листа від 06 березня 2024 року №576/567 про відмову ОСОБА_2 у передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 безоплатно, в межах залишку не отриманої площі та з правом викупу надлишкової загальної площі квартир.

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України як орган приватизації передати у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та здійснити її приватизацію.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 жовтня 2024 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство оборони України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2024 року позов ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці Міністерства оборони України у формі листа № 576/567 від 06 березня 2024 року щодо відмови ОСОБА_2 у передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 безоплатно, в межах залишку не отриманої площі та з правом викупу надлишкової загальної площі квартири.

Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України, як орган приватизації передати у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , та здійснити її приватизацію.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Посилається на відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії.

Зазначає, що ОСОБА_2 реалізував право на житло, отримавши у особисту власність квартиру АДРЕСА_3 на підставі розпорядження органу приватизації житла № 20658 від 08 жовтня 1996 року.

Згідно з пунктом 5 статтею 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Також чинним законодавством України не передбачено, що саме повне використання житлових чеків є фактом реалізації права на безоплатну приватизацію житла, у пункті 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" немає імперативної вимоги про повне використання житлових чеків.

Крім того, квартира АДРЕСА_1 була прийнята Квартирно-експлуатаційним відділом міста Чернівці за актом приймання-передачі від 30 січня 2018 року №303/8/30/12 і не перебуває на бухгалтерському обліку Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці, є власністю Міністерства оборони України відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 жовтня 2024 року № 398262974.

ОСОБА_2 не надано доказів, що квартира АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві власності, не відповідає санітарній нормі загальної площі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції виходив з того, невжиття Квартирно-експлуатаційним відділом міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України заходів щодо приватизації квартири за заявою ОСОБА_2 порушує право ОСОБА_2 , оскільки останній набув право користування квартирою АДРЕСА_1 та право на безоплатну приватизацію квартири згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Водночас судом першої інстанції зазначено, що ОСОБА_2 не позбавлений права оскаржити рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці Міністерства оборони України у формі листа № 576/567 від 06 березня 2024 року щодо відмови ОСОБА_2 у передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1 .

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції вказав, що будинок АДРЕСА_4 побудований за кошти Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України наділений правом створити уповноважений орган з приватизації квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах.

Крім того, судом першої інстанції встановлено за довідкою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 29 травня 2024 року №055-05/120107 залишок невикористаних ОСОБА_2 житлових чеків на суму 0,07 грн.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Встановлено, що ОСОБА_2 отримано ордер на жиле приміщення серії КП № 002889 від 10 грудня 2021 року на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 24,6 кв. м на сім`ю у складі однієї особи.

ОСОБА_2 здійснено реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з заявою встановленого зразка про передачу квартири у власність від 15 грудня 2023 року разом із іншими додатками.

Рішенням Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України у формі листа від 06 березня 2024 року №576/567 відмовлено ОСОБА_2 у передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 з підстав використання права на приватизацію житла раніше.

На підставі розпорядження органу приватизації житла від 08 жовтня 1996 року №20658 ОСОБА_2 отримано у власність квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 30,6 кв. м.

За довідкою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 29 травня 2024 року №055-05/120107 ОСОБА_2 використано житлові чеки з приватизаційного депозитного рахунку на суму 4 грн 13 коп. за адресою проживання квартира АДРЕСА_2 . Залишок невикористаних житлових чеків складає 0,07 грн.

На підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08 жовтня 2024 року №398262974 здійснено реєстрацію права власності Міністерства оборони України на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,4 кв.м, у тому числі житловою площею 24,6 кв.м.

Відповідно до акту Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці приймання-передачі квартир від 30 січня 2-18 року №303/8/30/12 Квартирно-експлуатаційному відділу міста Чернівці передано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,4 кв.м, у тому числі житловою площею 24,6 кв.м.

Згідно із довідкою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 24 жовтня 2024 року №576/2946 квартира АДРЕСА_1 не перебуває на бухгалтерському обліку Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову

При цьому згідно зіп.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження№ 61-3438сво21) зазначено, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_2 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є визнання протиправним та скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці Міністерства оборони України у формі листа № 576/567 від 06 березня 2024 року щодо відмови ОСОБА_2 у передачі в приватну власність квартири; визнання за ОСОБА_2 права на приватизацію квартири у межах залишку не отриманої площі та з правом викупу надлишкової загальної площі квартири; зобов`язання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства Оборони України, як орган приватизації передати у власність ОСОБА_2 квартиру, здійснити її приватизацію.

Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначалося рішення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України у формі листа від 06 березня 2024 року №576/567 про відмову у передачі у приватну власність квартири з підстав використання права на приватизацію житла, набуття на підставі розпорядження органу приватизації житла від 08 жовтня 1996 року №20658 квартири АДРЕСА_2 загальною площею 30,6 кв. м. при нормі 31 кв. м., невикористання житлових чеків на суму 0,07 грн.

Отже, між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та ОСОБА_2 виникли правовідносини з приватизації житла військовослужбовцем, забезпеченим жилим приміщенням для постійного проживання, яким було використано право на безоплатну приватизацію житла, одержаного протягом часу проходження військової служби.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більш того, з огляду на положення ЦПК України така функціональність суду має імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Подібний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження

№ 61-2417сво19).

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Про ефективність та належність визначеного позивачем способу захисту порушеного права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду шляхом визнання права на приватизацію в межах залишку неотриманої площі, зобов`язання вчинити дії щодо приватизації свідчать висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 202/3820/19 (провадження № 61-836св21), від 30 вересня 2020 року у справі № 754/6918/18 (провадження № 61-13774св19), від 15 лютого 2021 року у справі № 203/3072/18 (провадження № 61-8518св19).

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з заявою встановленого зразка про передачу квартири у власність від 15 грудня 2023 року разом із іншими додатками.

Рішенням Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України у формі листа від 06 березня 2024 року №576/567 відмовлено ОСОБА_2 у передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 з підстав використання права на приватизацію житла раніше.

Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За правилами частини першої статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У частині третій статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (частина друга статті 1 Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду").

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначено Законом України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра (частина друга статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Офіційне тлумачення цієї статті викладено в рішенні Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно із статтею 1-2 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону).

Пунктом 1 статті 12 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону ).

Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок один раз протягом усього часу проходження військової служби забезпечити військовослуж бовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України жилими приміщеннями для постійного проживання або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Тож, право військовослужбовців на забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання законодавець пов`язує із невикористанням права на безоплатну приватизацію житла.

Ураховуючи наведене військовослужбовці мають право приватизувати займане ними жиле приміщення для постійного проживання безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Водночас, передача безоплатно у власність військовослужбовця загальної площі житла, меншої ніж встановлена санітарна норма, і не використання залишку житлового чека для приватизації не є невикористанням права на безоплатну приватизацію житла.

Тому відсутні підстави для висновку про не позбавлення права військовослужбовця на приватизацію в межах житлового чека (залишку неотриманої площі).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі розпорядження органу приватизації житла від 08 жовтня 1996 року №20658 ОСОБА_2 отримано у власність квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 30,6 кв. м.

За довідкою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 29 травня 2024 року №055-05/120107 ОСОБА_2 використано житлові чеки з приватизаційного депозитного рахунку на суму 4 грн 13 коп. за адресою проживання квартира АДРЕСА_2 . Залишок невикористаних житлових чеків складає 0,07 грн.

ОСОБА_2 отримано ордер на жиле приміщення серії КП № 002889 10 грудня 2021 року на право на зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_1 житловою площею 24,6 кв. м на сім`ю у складі однієї особи.

ОСОБА_2 здійснено реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

Тож на момент звернення ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з заявою встановленого зразка про передачу квартири у власність від 15 грудня 2023 року він вважається таким, що отримав житло будучи військовослужбовцем та використав право на безоплатну приватизацію житла.

Отже, рішенням Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України у формі листа від 06 березня 2024 року №576/567 про відмову ОСОБА_2 у передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 не порушується його право на отримання житла у власність.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України у формі листа від 06 березня 2024 року №576/567 про відмову ОСОБА_2 у передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 на порушення норм матеріального права.

Посилання Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України в апеляційній скарзі на те, що квартира АДРЕСА_1 була прийнята Квартирно-експлуатаційним відділом міста Чернівці за актом приймання-передачі від 30 січня 2018 року №303/8/30/12 і не перебуває на бухгалтерському обліку Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці фактично зводиться до того, що Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України є неналежним відповідачем у справі.

Частинами першою-четвертою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 наказу Міністра оборони України від 03 січня 1993 року N 1 "Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України" передбачено, що обов`язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки).

На підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08 жовтня 2024 року №398262974 здійснено реєстрацію права власності Міністерства оборони України на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,4 кв.м, у тому числі житловою площею 24,6 кв.м.

Відповідно до акту Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці приймання-передачі квартир від 30 січня 2-18 року №303/8/30/12 Квартирно-експлуатаційному відділу міста Чернівці передано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,4 кв.м, у тому числі житловою площею 24,6 кв.м.

Згідно із довідкою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 24 жовтня 2024 року №576/2946 квартира АДРЕСА_1 не перебуває на бухгалтерському обліку Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.

Враховуючи встановлені у справі обставини, слід дійти висновку, що саме Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, якому передано квартиру АДРЕСА_1 , як орган, який здійснює приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, є стороною правовідносин у справі.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст. 376ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2024 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.1, 2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 листопада 2024 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та скасування, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 04 березня 2025 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак