Справа № 307/3991/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2023 року, ухвалене головуючим суддею Сас Л.Р. у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою з метою встановлення юридичного факту.

В обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_2 , який був громадянином України, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Тячівським районним відділом ЗАГСу Закарпатської області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Підтвердженням громадянства України ОСОБА_2 є паспорт серії НОМЕР_2 від 16.02.1999.

12 липня 1980 року між громадянином України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_1 укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 мав постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, ОСОБА_2 постійно виїжджав до російської федерації на заробітки.

ОСОБА_2 , громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в населеному пункті ст-ца криловська, криловський район, краснодарський край, російська федерація.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану криловського району управління записів актового цивільного свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану краснодарського краю.

Заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , оскільки документи про смерть видані російською федерацією, не можуть бути використаними для реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України. Здійснення реєстрації факту смерті та видача свідоцтва про смерть можливі лише з рішення суду.

Встановлення факту смерті чоловіка заявнику необхідне для державної реєстрації смерті та реалізації її права на спадщину.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2023 року заяву задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в населеному пункті ст-ца криловська, криловського району, краснодарського краю, російської федерації.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вказаної заяви.

В обґрунтування скарги посилається на те, що Україна є учасницею Конвенції про правову допомого і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені Держав - членів Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22 січня 1993 року (далі - Конвенція), відповідно до частини 1 статті 13 якої документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.

Проте, з прийняттям Закону України від 01 грудня 2022 року № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Протоколу до неї, дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Протоколу до неї у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь, зупинено з 27 грудня 2022 року (з дати повідомлення Виконавчого комітету СНД як депозитарія цієї Конвенції).

При цьому, процедура внесення змін до актового запису цивільного стану та його поновлення передбачає обов`язковість подання свідоцтв, у яких зазначені неправильні, неповні відомості чи відомості, які підлягають зміні, копії документів (виписки з них), які підтверджують дані, необхідні для поновлення актового запису цивільного стану, свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (пункт 17 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 14 січня 2011 року за № 55/18793.

З урахуванням статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального засвідчення.

З огляду на вищезазначене, під час розгляду клопотань про внесення змін до актових записів цивільного стану, складених на території російської федерації та республіки білорусь, у відносинах з якими зупинено дію Конвенції, застосовується встановлений законодавством механізм внесення змін до актових записів цивільного стану, складених компетентними органами іноземних держав, з Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, а свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, та інші видані компетентними органами цих держав, подання яких є обов`язковим, приймаються під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування без додаткового засвідчення незалежно від дати їх видачі.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, встановивши факт смерті гр. ОСОБА_2 . Звертає увагу на те, що у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану криловського району управління записів актів цивільного стану Краснодарського краю від 26 квітня 2023 року, померлим є громадянин російської федерації. Жодних належних та допустимих доказів в підтвердження того, що померлий є громадянином України до суду не надано.

Смерть гр. ОСОБА_2 , зареєстрована відділом РАЦС криловського району краснодарського краю російської федерації, на підтвердження якої видано свідоцтво про смерть НОМЕР_6 . Згідно чинного законодавства подвійна реєстрація актів цивільного стану не допускається.

А тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 дає підстави для державної реєстрації смерті померлої особи державним органом України та видачу свідоцтва про смерть, згідно вимогами чинного законодавства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Діброва Тячівського району Закарпатської області, про що у м. Тячів райвідділом ЗАГСу у Закарпатській області 03 березня 1976 року складено актовий запис № 18 (а. с. 3).

Із паспорта громадянина України слідує, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 4-5).

Із свідоцтва про шлюб, виданого повторно, слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 12 липня 1980 року зареєстрували шлюб у виконкомі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що складено актовий запис № 70 і після державної реєстрації шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а. с. 7).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом запису актів цивільного стану криловського району управління запису актів цивільного стану краснодарського краю, ОСОБА_2 , громадянин російської федерації, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Діброва, Тячівського району Закарпатської області, Україна, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у населеному пункті ст-ца криловська криловського району краснодарського краю російської федерації (а. с. 8 ).

Головним управлінням ДМС України в Закарпатській області від 27 жовтня 2023 року надано відповідь, що згідно обліків ГУ ДМС в Закарпатській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Діброва Тячівського району значиться зареєстрованим з 14 січня 1989 року за адресою: АДРЕСА_2 по паспорту громадянина України. Інформації про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в ГУ ДМС України в Закарпатській області немає. Згідно ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України.

Із відповіді Тячівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 вересня 2023 року слідує, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть; фельдшерська довідка про смерть; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Також звернуто увагу, що законодавством України не передбачено дублювання державної реєстрації акту цивільного стану, зокрема факту смерті, який вже був зареєстрований відповідно до законодавства іншої держави (а. с. 30).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

У частинах третій - четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.

Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами-членами СНД (зокрема, Україною і російською федерацією) та ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою та скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Разом із тим 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Відповідно до цього Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь.

Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Разом з тим з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаазі. Відповідно до Закону України від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» Конвенція набрала чинності для України з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь.

Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінет Міністрів України врегулював питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.

Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Із матеріалів справи вбачається, що факт смерті чоловіка заявниці - ОСОБА_2 26 квітня 2023 року на території криловського району краснодарського краю російської федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави.

Відділ запису актів громадянського стану криловського району краснодарського краю російської федерації російської федерації склав актовий запис про смерть громадянина російської федерації ОСОБА_2 від 26 квітня 2023 року за № 00, та видав про це відповідне свідоцтво серії НОМЕР_4 , відповідний примірник якого є у заявниці.

Водночас, Законом України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23 грудня 2022 року, зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дію Конвенції від 22 січня 1993 року.

За цієї обставини із дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (стаття 4), /підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаазі, яка залишається чинною у відносинах України з росією і білоруссю/.

Відтак, встановивши що свідоцтво про смерть ОСОБА_2 видане на підставі законодавства іноземної держави, на території якої помер чоловік заявниці, підстав для повторного встановлення факту смерті, немає.

Наведеного суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про встановлення юридичного факту.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини справи та суд прийшов до помилкових висновків про задоволення заяви.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 376, 381-384, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2023 року скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_1 , де заінтересована особа - Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати у розмірі 805,20 гривень, судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова ухвалена набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: