Справа № 503/1720/23
Провадження № 2/503/100/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Фурман Н.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4.11 га., яка знаходиться на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Круті (раніше територія Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області), право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №155935, виданим 10.11.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. В позові зазначив, що ця земельна ділянка належала його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після померлої та прийняв спадщину, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки крім нього спадкоємцем першої черги є відповідач ОСОБА_2 , який не бажає приймати спадщину, однак не відмовився від неї. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку.

В підготовче засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просив справу розглянути без його участі.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту право нас спадкування отримують особи, визначені у ст.ст.1261-1266 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1261 ЦК України право на спадкування в першу чергу мають діти померлого.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 1,34 га, кадастровий номер :01:001:0054 та земельна ділянка площею 2,77 га, кадастровий номер :01:001:0051, загальною площею 4,11 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Круті (раніше територія Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області), що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №155935, виданого Кодимською РДА 10.11.2004 року.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданого 03.07.2003 року встановлено, що ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тож останній відповідно є спадкоємцем першої черги за законом.

Із копії спадкової справи №26/2023, заведеної до майна померлої ОСОБА_3 , встановлено, що ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 . Відповідно до довідки №115 від 26.12.2022 року, виданої Кодимською міською радою Одеської області, відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований із померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Зазначені обставини в вказують на те, що позивач та відповідач прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя ОСОБА_3 склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Із наданої відповідачем заяви встановлено, що він позовні вимоги визнає в повному обсязі, а отже не має наміру реалізовувати свої спадкові права, однак діючим законодавством не передбачено можливості відмови від спадщини після спливу шестимісячного терміну після відкриття спадщини.

В зв`язку з викладеним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (лист нотаріуса №995/02-14 від 09.08.2023 року).

В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкодавець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 1,34 га, кадастровий номер :01:001:0054 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,77 га, кадастровий номер :01:001:0051, загальною площею 4.11 га, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Круті (раніше територія Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області), яка на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №155935, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 10.11.2004 року, належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова