Справа № 175/7541/25
Провадження № 2-о/175/122/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"09" грудня 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Зубченка Б.С., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Краматорська міська рада, про встановлення юридичного факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Краматорська міська рада.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилася спадщина за законом на все спадкове майно померлої. Заявниця вказує, що постійно проживала разом із бабусею до моменту її смерті, здійснювала за нею догляд, несла всі витрати, пов`язані з їх спільним побутом, забезпечувала бабусю продуктами харчування та ліками, а після її смерті оплатила вартість ритуальних послуг і поховання. В подальшому, з метою оформлення спадкових прав, ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Першої Краматорської державної нотаріальної контори Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Фареника О.О., проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують спільне проживання зі спадкодавцем на час її смерті. Наразі заявниця є єдиною спадкоємицею після смерті бабусі, оскільки її мати, ОСОБА_3 , відмовилася від прийняття спадщини на користь доньки. Водночас у заявниці існують перешкоди в оформленні спадкових прав. На підставі викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання як спадкоємиці разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

У судовому засіданні заявниця підтримала викладені в заяві обставини та просила встановити факт спільного проживання разом зі спадкодавцем.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 повідомила суду, що є матір`ю заявниці та що з самого дитинства донька проживала разом зі своєю бабусею яка здійснювала нагляд за онукою, оскільки вона та її чоловік перебували у постійних робочих відрядженнях. Також вказала, що донька проживала разом з бабусею до самої її смерті.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_1 є його нареченою, з якою він почав зустрічатися ще у 2018 році. Також повідомив суду, що ОСОБА_1 проживала весь час до смерті бабусі з нею.

Заслухавши думку заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Краматорським відділом актів цивільного стану в Донецькій області від 08.07.1976 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис №1309. Батьком дитини записаний ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_2 .

07.08.1999 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області від 26.06.2013 року. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області від 26.06.2013 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис №152. Батьком дитини записаний ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 10.11.2021 року.

Відповідно довідки щодо реєстрації місця проживання на день смерті №8659, виданої управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради від 05.09.2023 року встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/007063445 від 05.09.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно акту про фактичне мешкання №01-26-07 від 25.02.2025 року, складеного комітетом мікрорайону №1 Краматорської міської ради Донецької області встановлено, що спадкоємиця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживала понад п`яти років як спадкоємиця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 однією родиною, разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , даний факт підтверджено підписами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

07.09.2023 року ОСОБА_3 звернулася до Першої Краматорської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №83136314, 07.09.2023 року Першою Краматорською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №709/2023 після смерті ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Першої Краматорської державної нотаріальної контори Фареника О.О. від 07.09.2023 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останньою не надано документів підтверджуючих спільне проживання разом зі спадкодавцем на час її смерті, та вона не була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою.

Згідно до заяви від 26.02.2025 року, посвідченої державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори Фареником О.О., ОСОБА_3 відмовилась від всієї спадщини після смерті її матері - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є рідною онукою померлої.

26.02.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Першої Краматорської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Першої Краматорської державної нотаріальної контори Фареника О.О. від 26.02.2025 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останньою не надано документів підтверджуючих спільне проживання разом зі спадкодавцем на час її смерті, та вона не була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою.

Вирішуючи заяву по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окрім того, згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положеннями ч.1 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що заявницею підтверджено факт її спільного постійного проживання зі спадкодавицею - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі, що належала померлій.

Зазначений факт також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в судовому засіданні повідомили, що заявниця проживала разом зі своєю бабусею понад п`ять років до моменту її смерті. Окрім того, відповідні обставини було підтверджено й поясненнями самої ОСОБА_1 .

Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини є необхідним для реалізації права заявниці на оформлення спадкових прав, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. При цьому суд зауважує, що юридичне значення має факт постійного проживання зі спадкодавцем саме на час відкриття спадщини, а не період такого проживання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, дослідивши письмові документи, допитавши свідків, надавши оцінку доказам у справі, суд доходить висновку, що заявником належними та допустимими доказами доведено факт постійного проживання разом зі спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Краматорська міська рада, про встановлення юридичного факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємиці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) разом із спадкодавцем - померлою бабусею ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад п`яти років на дату відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель