Справа № 717/45/25
Номер провадження2/717/78/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді Телешмана О.В.,

з участю секретаря судових засідань Гончара А.М. ,

позивачка ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася,

представник відповідача акціонерного товариства «Укртрансгаз»

Демянова К.О. в судове засідання з`явився в режимі відеоконференції.

Позивач ОСОБА_1 подала до Кельменецького районного суду позовну заяву, в якій просить:

1.Стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, що складається із невиплаченої частини премії за підсумками роботи у 2021 році у розмірі 340575 гривень.

2.Стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.10.2024 по 07.01.2025 у розмірі 538228,52 гривень,

3.Стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 5382,29 гривень.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, відповіді на відзив, додаткових письмових пояснень та пояснила, що відповідач при її звільнені 07.10.2024 року був зобов`язаний виплатити всі належні їй суми, в тому числі 50 % залишку премії, яка мала бути виплачена в 2023 році, строки виплати якої в 2023 році мали бути визначені окремим наказом. Тобто рішення про виплату та нарахування даної премії було прийнято в наказі №556 від 21.10.2022 року. Частина даної премії була виплачена в 2022 році, а інша частина мала бути виплачена в 2023 році, і лише строки виплати мали бути уточнені. Тому розмір премії був визначений, 50 % даного розміру було виплачено, а інші 50 % відповідач відповідно до вимог КЗпП України зобов`язаний був виплатити при її звільненні. Слід звернути увагу, що акціонер може приймати певні рішення щодо виплати премій працівникам, а вона не має статусу працівника, так як була звільнена 07.10.2024 року, відтак на неї, як звільненого працівника, рішення акціонера не можуть поширюватись. Тому відповідач повинен виплатити її 340575 грн премії, яка належить їй та оплатити середній заробіток за час затримки заробітної плати, яка мала бути виплачена їй при звільненні. Також слід наголосити, що у рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 року суд вказав, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Оскільки вона була звільнена 07.10.2024 року, на неї не можуть поширюватися рішення акціонера, зокрема п.10.4 Додатку №1 до Порядку, який регулював порядок нарахування та виплати премій працівникам, які на дату затвердження цього порядку, тобто на 06.10.2022 року, вже не були працівниками Компанії, тоді як вона станом на вказану вище дату - 06.10.2022 року була працівником компанії, тому в цій частині Порядок на неї не поширювався, тобто, як на той час, так і на момент її звільнення 07.10.2024 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала повністю та пояснила, що дійсно позивачці премія за результатами роботи 2021 року була виплачена позивачці в жовтні та грудні 2022 року відповідно до п.2 наказу № 556 від 21.10.2022 року. Відповідно до даного наказу залишок премії мав бути виплачений в 2023 році, але даний залишок премії не нарахований, тому він не може бути виплачений. Протоколом № 338 від 22.12.2022 року внесені зміни до Порядку розрахунку та виплати працівникам НАК «Нафтогаз України» окремих видій інших заохочувальних та компенсаційних виплат, затверджених рішенням правління від 03.10.2022 року, протоколи № 12-КІ, замінивши у підпункті 10.3 пункту 10 цифри та слова «на 2023 рік» словами « до прийняття відповідного рішення правління з цього питання».

Отже, рішення акціонера про нарахування та виплату залишку 50 % премії за 2021 рік не приймалося, премія не входить в структуру заробітної плати так як має одноразовий заохочувальний характер за результатами за рік, відповідно дана премія не є заборгованістю із заробітної плати, не належить до виплат звільненим працівникам в розумінні ст. 116 КЗпП України тому не підлягала виплаті позивачці при звільненні.

Судом також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 30.01.2017 працювала у відповідача акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз») на різних посадах, що підтверджується копією витягу з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 . Відповідно до наказу відповідача від 07.10.2024 № 674-к ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу загально- правової роботи департаменту правового забезпечення Акціонерного товариства «Укртрансгаз», що підтверджується копією даного наказу.

07.10.2024 року позивачка ОСОБА_1 направила відповідачу вимогу від про повний розрахунок, що підтверджується копією даної вимоги.

11.10.2024 за № 1001ВИХ-24-6193 позивачка отримала відповідь від відповідача про виплату усіх сум, що належать їй при звільненні, що підтверджується копією даної відповіді.

Також судом встановлено, що відповідач 21.10.2022 року видав наказ № 556 «Про преміювання за результатами роботи за 2021 рік» працівників АТ «Укртрансгаз», в тому числі позивачки у розмірі 100 % та виплатив позивачці 50 % вказаної в наказі річної премії в розмірі 340575 гривень, що підтверджується копією вказаного вище наказу та копіями витягів з додатків до даного наказу. Дана обставина також визнається та не оспорюється сторонами.

Відповідно до пункту 3 вказаного вище наказу нарахування та виплату залишку (50%) фактичної суми річної премії працівникам Товариства за 2021 рік було наказано здійснити у 2023 році, визначивши строки виплат відповідним наказом.

Пунктом 4 даного наказу наказано директорам філій та начальникам структурних виробничих(сервісних)(невідокремлених) підрозділів Товариства забезпечити нарахування та виплату річної премії за 2021 рік працівникам підпорядкованих структурних підрозділів (додаток1) відповідно до умов цього наказу.

Пунктом 5 дано наказу наказано головному бухгалтеру нарахувати та виплатити річну премію за 2021 рік працівникам апарату, підрозділів при апараті та філії «Оператор газотранспортної системи України» (додаток2) відповідно до умов цього наказу.

Проте, 50% річної премії за 2021 рік станом на день звільнення, а також станом на час ухвалення даного рішення суду відповідач не виплатив позивачці.

Згідно ч.1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Враховуючи викладене вище суд вважає, що відповідно до вищевикладеного, залишок у розмірі 50% річної премії за 2021 рік є заробітною платою Позивача.

Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом встановлено, що в день звільнення та на письмову вимогу позивачки не була здійснена виплата частини річної премії, на яку мала право позивачка на день звільнення, за 2021 рік у розмірі 50%, що є порушення відповідачем статті 47, 116 КЗпП України.

Відповідач не провів повного розрахунку з позивачкою в день звільнення та на її письмову вимогу, внаслідок чого відповідач має заборгованість перед позивачкою у розмірі 340 575 грн у вигляді не виплаченої премії, як складової частини заробітної плати.

Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Середньоденна заробітна плата позивачки на день звільнення складала 5 850 гривень 31 копійка, що підтверджується копією довідки відповідача від 11.11.2024 № 9-253-448 про розмір середньоденної та середньої заробітної плати.

Отже, за період з 08.10.2024 по 07.01.2025 (92 календарних днів), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 538 228 гривень 52 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Вказані вище факти підтверджуються письмовими доказами, досліджених судом.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що строк для виплати залишку річної премії за 2021 рік не настав, рішення щодо нарахування такого виду премії не приймалося акціонером Товариства, а виплата може бути проведена лише за наявності відповідного розпорядчого документу, оскільки ці доводи спростовуються вказаним вище наказом відповідача від 21.10.2022 року № 556 «Про преміювання за результатами роботи за 2021 рік» працівників АТ «Укртрансгаз», яким роботодавець позивачки вирішив та розпорядився виплатити позивачці 50 % вказаної в наказі річної премії , пунктом 3 даного наказу вирішив та розпорядився нарахувати та виплатити залишок (50%) фактичної суми річної премії працівникам Товариства за 2021 рік у 2023 році, визначивши строки виплат відповідним наказом, тобто в межах 2023 року у строки встановлені окремими наказами, а пунктом 5 даного наказу розпорядився головному бухгалтеру нарахувати та виплатити премію відповідно до умов даного наказу.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що невідомий розмір премії, відповідно, не може бути виплачена премія, оскільки з вказаних вище наказу від 21.10.2022 року № 556 «Про преміювання за результатами роботи за 2021 рік» вбачається, що відповідач виплатив позивачу 50 % премії, що становило 340575 гривень. Відповідно, залишок невиплаченої премії становить 50 % що відповідає 340575 гривень.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що відповідно до п.10.4 Додатку 1 Порядку розрахунку та виплати працівникам Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», (далі Порядок) затвердженого рішеннями загальних зборів АТ «Укртрансгаз» від 06.10.2022 року №546 зі змінами, внесеними рішеннями загальних зборів від 30.12.2022 року №568 нарахування та виплата річної премії 2021 здійснюється протягом трьох місяців з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні, оскільки, як зазначено у відзиві, даний пункт 10.4 Порядку поширюється на працівників, які на дату затвердження Порядку не є працівниками компанії або їх відокремлених підрозділів, або юридичних осіб Групи Нафтогаз, і при цьому позивачка була звільнена 07.10.2024 року, тобто вона не належить до працівників, які були звільнені станом на 06.10.2022 року або 30.12.2022 року.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що на час воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст..ст.43,44 Конституції України, оскільки відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень та п.3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", тобто трудові права можуть обмежуватися відповідно

Отже, права, передбачені ст.43,44 Конституції України можуть обмежуватися виключно відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» і локальні нормативно правові акти відповідача не можуть обмежувати конституційні права працівників відповідача, якщо вони видані не на виконання статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що НАК «Нафтогаз», як акціонер відповідача, не ухвалював жодних рішень щодо нарахування та виплати працівникам премії за результатами роботи за 2021 рік, відповідно у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати даного залишку премії, оскільки такі доводи спростовуються вказаним вище наказом відповідача від 21.10.2022 року № 556 «Про преміювання за результатами роботи за 2021 рік» (далі - Наказ) працівників АТ «Укртрансгаз», яким роботодавець позивачки вирішив та розпорядився виплатити позивачці 50 % вказаної в наказі річної премії , пунктом 3 даного наказу вирішив та розпорядився нарахувати та виплатити залишок (50%) фактичної суми річної премії працівникам Товариства за 2021 рік у 2023 році, визначивши строки виплат відповідним наказом, тобто в межах 2023 року у строки встановлені окремими наказами, а пунктом 5 даного наказу розпорядився головному бухгалтеру нарахувати та виплатити премію відповідно до умов даного Наказу.

Представник відповідача пояснила, що відповідач, видав вказаний вище Наказ, та виконав п.2 даного Наказу без будь яких додаткових наказів про нарахування та виплату річної премії в розмірі 30 % та 20%.

Натомість представник відповідача стверджувала, що для виконання п.3 даного Наказу тобто виплати залишку 50 % фактичної суми річної премії мало бути прийнято окреме рішення, тобто окремий наказ про нарахування та виплату даного залишку премії.

Суд вважає такі доводи представника відповідача необґрунтованими та відхиляє їх, так як із змісту Наказу вбачається, що була наказано головному бухгалтеру нарахувати та виплатити премію як в жовтні та грудні 2022 року, так і наказано нарахувати та виплатити залишок премії в 2023 році, в якому лише визначити строки таких виплат, тобто строки виплат в межах 2023 року.

При цьому представник відповідача не надав суду доказів, що наказ відповідача від 21.10.2022 року № 556 «Про преміювання за результатами роботи за 2021 рік» на момент ухвалення даного рішення суду скасований, змінений, або в нього були внесені відповідні зміни з урахуванням локальних нормативно правових документів, на які посилається представник відповідача, або він визнаний недійсним, в тому числі, як такий, що суперечить локальним нормативно правовим актам НАК «Нафтогаз» України», як акціонера відповідача.

Суд відхиляє доводи представника відповідача, що премія, яка є предметом спору в даній справі не є складовою частиною в структурі заробітної плати позивача, оскільки такі доводи суперечать чинному законодавству України, зокрема Закону України «Про оплату праці» ст. 94 КЗпП України.

Суд відхиляє доводи представника відповідача, що премія, яка є предметом спору в даній справі не була нарахована, оскільки такі доводи суперечать п.2,3,5 Наказу, в якому було вказано про нарахування та виплату премії в 2022 та протягом 2023 року, а також при цьому суд бере до уваги, що абз.5 п.2.1 рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 року №9-рп/2013 Конституційний Суд України виходив з того, що при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення частини другої статті 233 Кодексу підлягає застосуванню у випадках пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача та посилання на локальні нормативно праві акти відповідача, які не відносять премію до складової заробітної плати, оскільки дані твердження суперечать закону, відповідно, суд не може взяти їх до уваги.

Суд відхиляє доводи представника відповідача та посилання представника відповідача на Порядок розрахунку та виплати працівникам Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», (далі Порядок) затвердженого рішеннями загальних зборів АТ «Укртрансгаз» від 06.10.2022 року №546 зі змінами, внесеними рішеннями загальних зборів від 30.12.2022 року №568, Протокол №12-КІ, оскільки представник відповідача не надав суду дані локальні нормативно - правові акти, відповідно, посилання на них представника відповідача суд відхиляє як безпідставні.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що відповідач та його представник в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України не довели ті обставини, що у відповідача відсутній обов`язок виплатити позивачу оспорювану премію, як складову заробітної плати, а також не довели, що позивачка не мала права на премію і дана премія не була нарахована позивачці на день її звільнення, і відповідно відсутній обов`язок відповідача виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч 6. ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене вище, на підставі доказів, досліджених судом в їх сукупності та взаємозв`язку суд вважає, що заява підлягає задоволенню повністю і слід стягнути з відповідача акціонерного товариства «Укртрансгаз» () на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по заробітній платі, що складається із невиплаченої частини премії за підсумками роботи у 2021 році у розмірі 340575 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.10.2024 по 07.01.2025 у розмірі 538228,52 гривень та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 5382,29 гривень.

Суд вважає, що з відповідача акціонерного товариства «Укртрансгаз» () на користь держави слід стягнути судовий збір в частині задоволених вимог позивача про стягнення заробітної плати в розмірі 3405,75 грн.

На підставі ст. ст. 43 Конституції України, ст. 3,4, 47, 94, 116,117, 233 КЗпП України, ст.1,2 Закону України «Про оплату праці» керуючись ст. ст. 12, 19, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263- 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

Стягнути з акціонерного товариства «Укртрансгаз» () на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 340 575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень.

Стягнути з акціонерного товариства «Укртрансгаз» () на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.10.2024 по 07.01.2025 у розмірі 538 228 (п`ятсот тридцять вісім тисяч двісті двадцять вісім) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки.

Стягнути з акціонерного товариства «Укртрансгаз» () на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 5 382 (п`ять тисяч триста вісімдесят дві) гривні 29 (двадцять дев`ять) копійок.

Стягнути з акціонерного товариства «Укртрансгаз» () на користь держави судові витрати у вигляд судового збору в частині задоволених позовних вимог про стягнення заробітної плати в розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06.03.2025 року.

Суддя Телешман О.В.