ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 954/1301/24

Номер провадження: 22-ц/819/197/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Кутурланової О.В.,

секретар Вєрємєєнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 січня 2025 року у складі судді Каневського В.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю,

встановив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю.

В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька є особою з інвалідністю з дитинства I групи підгрупи А.

Після розірвання шлюбу і по теперішній час ОСОБА_4 проживає з позивачем, остання опікується та доглядає за нею, в деяких випадках вимушена винаймати доглядальницю.

Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу від 29.11.2022 року № 222, ОСОБА_4 потребує постійного стороннього догляду.

На сьогодні ОСОБА_5 є повнолітньою особою, але через свій стан здоров`я дівчина не може сама себе утримувати. Син навчається та не має власного доходу.

Позивач та діти мають статус внутрішньо переміщених осіб, не мають власного житла, вимушені винаймати житло, що потребує певних коштів.

Зазначає, що відповідач проходить службу у воєнізованому підрозділі поліції, а саме в об`єднаній штурмовій бригаді «Лють» та одержує грошове забезпечення, у зв`язку з чим має змогу утримувати їхню спільну доньку.

Позивач вважає, що відповідач має змогу матеріально допомагати дитині, оскільки є працездатним та працює, тому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю з дитинства I групи підгрупи А у розмірі 16,5 % усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісяця, починаючи стягувати з моменту подання позову до завершення проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею; судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю - задоволено частково. Суд ухвалив:

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, щомісяця, починаючи стягнення з моменту подання позову 06.09.2024 на весь час встановлення інвалідності (довічно).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважаючи, що суд першої інстанції недостатньо уважно дослідив усі обставини справи, чим допустив порушення її прав та дитини, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, з інвалідністю задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, послалася на те, що ухвалене судом рішення значно погіршує для дитини становище порівняно з тим, що існувало до звернення до суду (добровільна сплата відповідачем 5000,00 грн. на утримання дитини у 2024 році).

Вказала, що внаслідок повномасштабного вторгнення вона разом з дітьми була вимушена виїхати на підконтрольну Україні територію, де зараз винаймають житло, що спричиняє додаткові витрати.

Територіально місце її служби знаходиться у м. Херсон Херсонської області. З 23.07.2023 вона залучена до виконання оперативно-службових завдань Херсонським РУП ГУНП в Херсонській області, у зв`язку з чим протягом робочого тижня щоденно вимушена їздити до м. Херсон, який віднесений до зони активних бойових дій, в той же час з метою забезпечення безпеки дітей, винаймає квартиру для проживання у місті Миколаєві.

Зазначила, що окрім доньки на її утриманні перебуває син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є студентом 3 курсу групи ІПЗ-22-1, факультету інформаційних технологій, за спеціальністю 121 Інженерія програмного забезпечення, денної форми здобуття вищої освіти за кошти державного бюджету. Незважаючи на те, що форма здобуття освіти сина передбачена «денна», на даний час навчання відбувається дистанційно за встановленою закладом освіти програмою. Дистанційна форма навчання позбавляє сина можливості влаштуватись на роботу та задовольняти власні матеріальні потреби.

Також внаслідок захворювання доньки та з метою забезпечення належного рівня її лікування та утримання, вона вимушена продовжувати службу в органах Національної поліції України, та виконувати службові завдання, незважаючи на ту обставину, що має достатню кількість років для звільнення зі служби та призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи вищезазначене, вважає, що суд першої інстанції розглянув справу поверхнево, ретельно не вивчивши всі обставини справи та підстави на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 не надала жодного підтвердження, що оскаржуване рішення суду першої інстанції погіршує для дитини становище, оскільки він продовжує здійснювати оплату аліментів та продовжує забезпечувати своїх дітей. Також бере участь у їхньому вихованні, незважаючи на те, що наразі сам перебуває на лікуванні та у стані середньої тяжкості.

Вказав, що ОСОБА_1 не зазначила, які саме її права, як матері дитини, порушено оскаржуваним рішенням суду.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 є також матеріально забезпеченою особою, що підтверджується декларацією НАЗК, також донька отримає грошове забезпечення від держави.

Щодо посилання позивача про витрати, які остання витрачає на орендне житло, пояснив, що ОСОБА_1 , згідно ЗК «Про Національну поліцію», як співробітник, може отримати компенсацію за оренду житла від роботодавця.

Посилаючись на ЗУ «Про національну поліцію» вказав, що ОСОБА_1 не надала підтверджень, що щоденно їздить до м. Херсона.

Позивач не надала доказів щодо необхідності матеріальної допомоги донці.

Додатково зазначив, що проходить війську службу; несе додаткові витрати на своє лікування; майже весь дохід витрачає ще й на закупку амуніції, їжі та одягу для подальшої участі у військових діях; на утриманні ще має двох дітей та дружину.

Враховуючи вищевикладене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Рух апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції

28 січня 2025 року до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка сформована в системі «Електронний суд».

30 січня 2025 року апеляційним судом витребувано матеріали справи.

10 лютого 2025 року матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

12 лютого 2025 року ухвалою апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано строк для усунення недоліків, а саме - для надання доказів направлення іншій стороні копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладення (засобами поштового зв`язку чи у електронному вигляді).

13 лютого 2025 року, на виконання ухвали суду, надійшла заява про усунення недоліків разом із копією опису вкладення.

17 лютого 2025 року ухвалою апеляційного суду відкрито апеляційне провадження у справі.

03 березня 2025 року ухвалою апеляційного суду справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 11.03.2025 та в порядку вимог п. 8 ч. 1 ст. 365 ЦПК України, позивачу ОСОБА_1 необхідно надати документи на підтвердження свого майнового стану та майнового стану повнолітньої непрацездатної дочки ОСОБА_4 (такі як довідки про розмір заробітної плати, пенсії, допомоги, інщі доходи); відповідачу ОСОБА_2 надати документи на підтвердження свого майнового стану (такі як довідка про розмір заробітної плати, інші доходи, з яких за законом стягуються аліменти).

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 (батько), ОСОБА_1 (мати), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 травня 2005 року, актовий запис № 466 (а.с. 19).

Висновком лікарської комісії медичного закладу КП "КБЛПД" ДОР" від 29.11.2022 встановлено що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю І групи, підгрупи "А", за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування; обмеження здатності до орієнтації; обмеження здатності контролювати свою поведінку (а.с. 7).

В довідці до акта огляду медико-соціальальною експертною комісією серії 12 ААВ № 796869 від 10.11.2022 вказано, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю з дитинства, І групи, підгрупи "А" (а.с. 14).

З копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.03.2023, вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачкою долучено докази щодо наявності гінекологічних захворювань, на підтвердження чого надала квитанції про сплату медичних послуг, копії консультаційних висновків лікаря акушер-гінеколога від 19.10.2024, 14.11.2024, 10.12.2024, 31.12.2024 (а.с. 126-129) та копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.11.2024 (а.с. 124-125).

Відповідачем суду першої інстанції надавалися документи, які свідчать, що він отримав статус учасника бойових дій ( а.с.57), про стан його здоров`я, наявність захворювань, проведеного лікування, встановлених діагнозів тощо, пов`язаних із безпосередньою участю у захисті держави від військової агресії РФ проти України ( а.с. 78-81, 103-104).

Відповідач щомісячно добровільно на утримання непрацездатної повнолітньої доньки здійснює перекази в сумі 5 000 грн з призначенням платежу: Оплата аліментів (а.с.58-77), що позивачем визнається в доводах апеляційної скарги.

На виконання ухвали суду 07 березня 2025 року ОСОБА_1 надала відомість з Державного реєстру фізичних осіб платників про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 04.03.2025, про отримані доходи за період з січня 2024 по грудень 2024, відповідно до яких її виплачено:

-виплати військослужбовцям 619 979,95 грн.,

-інші доходи 1 013,75 грн.,

-виплати чи відшкодування, які здійснюються професійними спілками своїм членам 3 200 грн.

Також, на ОСОБА_4 надала довідку про отримання державної соціальної допомоги в сумі 96 536,40 грн. та 36 000 грн. допомоги на проживання ВПО.

На виконання ухвали суду 10 березня 2025 року ОСОБА_2 надана копія довідки про доходи №194 від 03.03.2025 року за грудень 2024 року, січень, лютий 2025 року відповідно до якої виплачена заробітна плата за наведені три місяці складає 153 172 грн.22 коп. Також відповідачем за наведений період надана виписка банку по рахунку з коментарями платежу: заробітна плата, грошове забезпечення, додаткова винагорода.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Задовольняючи частково позов судом першої інстанції врахований стан здоров`я ОСОБА_4 , яка є особою з інвалідністю, з дитинства, та є непрацездатною, та й те, що відповідач є військовослужбовцем, надходження витрачає на виконання конституційного обов`язку щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; частина обставин, які суд вважав встановленими не відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а визначений судовим рішенням розмір аліментів погіршує матеріальний стан повнолітньої непрацездатної дитини у порівнянні з тим, яка допомога від батька надходила на її утримання.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналіз змісту зазначеної статті дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином; а також норми статті 201 СК України відповідно до якої, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

При цьому частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів зауважує, що тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні тієї обставини, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним сином, дочкою, доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 459/1381/18).

Встановивши, що повнолітня донька сторін є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи, є непрацездатною та потребує постійного догляду, та враховуючи стан здоров`я батьків - позивача та відповідача у справі, розмір доходу, який кожен із них отримує щомісячно (є практично однаковим за наданими ними довідками ( 51664,99 позивач, 51057,40 відповідач)), працездатність батька, наявність у нього постійного місця служби, його змогу надавати матеріальну допомогу, отримувані на непрацездатну доньку види допомог в розмірі 11 044 грн.77 коп. щомісячно, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що стягнення 12,5% аліментів на утримання неповнолітньої непрацездатної доньки буде справедливим та відповідати інтересам цієї дитини.

Визначений судом розмір аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки не є незмінним, оскільки за наявності умов, передбачених положеннями СК України, може бути змінений за позовом одного з батьків.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч 1. п.1-4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції, як таке що постановлено з порушенням ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині визначеного до стягнення розміру аліментів з: 50 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, щомісяця на: 12,5 відсотків з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, щомісяця.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.3 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 січня 2025 року - змінити в частині визначеного до стягнення розміру аліментів з: 50 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, щомісяця на: 12,5 відсотків з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, щомісяця.

В іншій оскарженій частині це ж рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне рішення складено 11 березня 2025 року

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.П. Воронцова

О.В. Кутурланова