Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1377/24
Провадження № 2/528/137/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 березня 2025 року м. Гребінка

06 березня 2025 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., з участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить скасувати арешт на все майно, що належало на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який було накладено Постановою про арешт майна боржника, та оголошення заборони на його відчуження ЄДРВП № 49943600 від 28.01.2016 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Вказує, що вона та її сестра прийняли спадщину після смерті батька, проте вона не може успадкувати за заповітом земельну ділянку, оскільки на неї накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ЄДРВП № 49943600 від 28.01.2016 року. За таких обставин позивач не має змоги володіти, користуватися, розпоряджатися майном на власний розсуд.

Крім того вказує, що Гребінківський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції не має можливості зняти арешт.

Отже, на підставі викладеного позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

05.12.2024 року представником відповідача Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції подано до суду відзив на позовну заяву, у якому вказано, що відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняла спадщину після смерті померлого ОСОБА_3 , а на виконанні у Гребінківському відділі ДВС знаходилися виконавчі провадження № 49943600, № 53475053, № 32142964, № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , 23125989, 40780240, 42694259), де він був боржником. Вказані виконавчі провадження фактично боржником не виконано. Державним виконавцем повернуто виконавчі документи стягувачам, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна було б звернути стягнення.

Вказує, що позивачем ОСОБА_1 не надано до суду заяви про заміну сторони у виконавчих провадженнях з померлого боржника спадкодавця ОСОБА_3 на спадкоємця ОСОБА_1 (а.с. 26-31).

17.12.2024 року на адресу суду позивачем ОСОБА_1 надіслано відповідь на відзив, де вона зазначила, що через наявність арешту майна вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження необхідності існування на даний час арешту спадкового майна, вказаного в позовній заяві. Виконавче провадження на даний час завершено, таким чином підстав для продовження обтяження немає (а.с. 32-34).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції Коваль О.Р. в судовому засіданні просила відмовити у позові, з підстав, викладених у відзиві.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 06.11.2023 року Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради, актовий запис № 136 (а.с.6).

З довідки (про коло спадкоємців) від 30.08.2024 року, виданої приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т.М., вбачається, що спадкоємцями на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Вказано, що земельну ділянку за заповітом прийняла дочка ОСОБА_1 (а.с. 07, 12).

З Інформації з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 397263112 від 01.10.2024 року вбачається, що постановою ВДВС Гребінківського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ЄДРВП № 49943600 від 28.01.2016 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3 (а.с. 08-11).

Крім того, згідно з відповіддю державного виконавця Коваль О. на виконанні у Гребінківському відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції відсутні відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з позивача боргів (а.с. 14).

У відповідності до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За правилами ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для знання арешту з майна є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові № 5 від 3.06.2016 р. "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", і з системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто постановити рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

Позивач не дотрималася вимог процесуального закону, що регулює питання подання позову про виключення майна з-під арешту, оскільки даний позов про звільнення майна з-під арешту вона не пред`явила до обов`язкових належних відповідачів, якими мають бути стягувачі, в інтересах яких накладено арешт на спірне майно.

У разі звернення до суду з даним позовом про звільнення майна з-під арешту у якості захисту речового права від виниклого порушення (за статтями 387, 391, 396 ЦК України) позивач такий позов повинен пред`явити до особи (осіб), від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав.

У справі позивач пред`явила позовні вимоги до Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції. При цьому стягувач, в інтересах якого був накладений арешт, як відповідач не залучений. Жодних клопотань з цього приводу позивач не заявила, в тому числі і клопотань про витребування необхідних їй доказів, у разі якщо вона була позбавлена можливості такі докази добути і подати суду сама. Позов, для того, щоби бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача (відповідачів).

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Водночас, з урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ( Постанова від 03 травня 2023 року у справі № 200/7595/18; Постанова від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21), якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Тому підстав для задоволення позову, який не пред`явлений до належного відповідача, навіть і у випадку встановлення порушення певного права позивача, - суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 237, 263-265, 268 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції про зняття арешту з майна - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я. В. Татіщева