Справа № 209/8604/24
Провадження № 2/209/348/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Левицької Н.В.,

за участі секретаря судового засідання - Погрібної О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Стребіжа М.О. ,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа: Друга кам`янська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ

15.11.2024 ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася в Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради (далі також відповідач), третя особа, Друга кам`янська державна нотаріальна контора (далі також третя особа) про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу. Просить суд встановити факт проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 з 2008 року по день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто протягом більше ніж 15 років.

Стислий виклад позовних вимог.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, згідно якого Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 16 грудня 2023 року складено відповідний актовий запис № 1226.

Позивач вказує, що зі спадкодавцем ОСОБА_3 проживала однією сім`єю як в зареєстрованому шлюбі так і без реєстрації такого з 2008 року. З цього часу, тобто з 2008 року їхні відносини з спадкодавцем ОСОБА_3 фактично були подружніми, проживали однією сімєю, підтримували шлюбно-сімейні відносини, вели спільне господарство, тобто її та його джерела прибутку (заробітна плата, пенсії) були спільною власністю, що забезпечувало їхнє проживання. Відносились один до одного як подружжя, проживали на орендованих квартирах. У 2008 році ОСОБА_3 була надана кімната АДРЕСА_1 та з того часу вони стали проживати разом в ній. У 2015 році вони зареєстрували шлюб та позивач з 29.01.2015 була зареєстрована у вказаній квартирі.

В 2019 році ОСОБА_3 захворів та з 18 вересня цього року йому була встановлена ІІ група інвалідності. У зв`язку із хворобою, виникла необхідність додаткових коштів, відтак з метою отримання соціальних виплат ОСОБА_3 , вони вирішили розірвали шлюб, оскільки їх спільний дохід став перешкодою для отримання соціальних виплат. При цьому вказує, що шлюбно-сімейні відносини після розірвання шлюбу не припинялись, оскільки вони надалі проживали разом, вели спільне господарство, позивач турбувалася про ОСОБА_3 як дружина, та після смерті останнього займалася питаннями його поховання.

У спадкодавця ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з кімнати АДРЕСА_1 . Спадкоємців І-ІІІ черг не має. Після відкриття спадщини, як спадкодавець четвертої черги звернулася до Другої кам`янської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори від 23 липня 2024 року було відмолено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з не підтвердженням факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Відтак, встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 має для неї юридичне значення, оскільки надає право на спадщину, що стало підставою для звернення з позовною заявою до суду.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа: Друга кам`янська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу залишено без руху.

20 листопада 2024 року на адресу суду позивач подала заяву на виконання ухвали від 18 листопада 2024 року та клопотання про витребування від Другої Кам`янської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 листопада 2024 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа: Друга кам`янська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу та призначено справу до розгляду у підготовче засідання порядку загального провадження призначено підготовче судове засідання на 17.12.2024 об 11:00. Також витребувано від Другої кам`янської державної нотаріальної контори (, місцезнаходження: 51937, м. Кам`янське, пр. Наддніпрянський, буд. 1Г) завірену належним чином копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року підготовче засідання відкладено на 20 січня 2025 року на підставі заяви представника відповідача Кам`янської міської ради про відкладення підготовчого засідання на іншу дату, для ознайомлення з матеріалами справи

20 січня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача Кам`янської міської ради про повторне відкладення підготовчого засідання, оскільки йому необхідний час для підготовки відзиву.

Ухвалою суду від 20 січня 2025 року підготовче засідання відкладено на 04 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року розгляд підготовчого засідання відкладено на 13 лютого 2025 року на підставі заяв позивача про перенесення підготовчого засідання на іншу дату, у зв`язку з необхідністю підготовки відповіді на відзив та представника відповідача Кам`янської міської ради, в якій він не заперечує проти відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з необхідністю надання часу для ознайомлення позивача з відзивом на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 лютого 2025 року.

Доводи учасників справи.

04 лютого на адресу суду представником відповідача Кам`янської міської ради Стребіж М.О подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу у повному обсязі. На обґрунтування заперечень зазначає про те, що необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом із спадкодавцем і визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом є доведеність факту спільного проживання позивача та спадкодавця однією сім`єю, передбачає їх пов`язаність спільним побутом веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків. В додатках до заяви відсутні будь-які докази щодо ведення спільного господарства, такі як сплата комунальних послуг, спільний ремонт, відпочинок і так далі. Також вказує, доводи про фіктивність розірвання шлюбу зі спадкодавцем не підтверджені належними доказами, а встановлення факту проживання позивача із ОСОБА_3 однією сім`єю починаючи з 2008 року по 13.12.2023 виключає таку можливість, оскільки позивач та спадкодавець перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2015 по 03.10.2020. Реєстрація за місцем проживання зі спадкодавцем не може бути доказом факту проживання однією сім`єю, а також звертає увагу на той факт, що позивач знялась з реєстраційного обліку позивача 25.01.2022 року, тобто більш ніж за рік до моменту відкриття спадщини, а самі по собі показання свідків без надання інших доказів про проживання позивача однією сім`єю без реєстрації шлюбу не може бути єдиним доказом для задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі

Представник Кам`янської міської ради Стребіж М.О просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Предстаник Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, однак 03 січня 2025 року на адресу суду завідувачем Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астаховим О.С. до суду скеровано клопотання про розгляд даної справи за відсутності їх представника.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вислухавши думку представника відповідача, покази свідків,всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, назначає наступне.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 461/4020/19 Верховний Суд виходив з того, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати частину другу статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

В силу ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.99 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

Встановлюючи факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у даному випадку суд враховує у сукупності всі ознаки, що притаманні визначенню сім`ї. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. А також взаємність прав та обов`язків, що передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 1226 від 16.12.2023 Південним відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що підтверджує копія свідоцтва про смерть НОМЕР_1 (а.с.11)

За життя ОСОБА_3 отримав право на зайняття житлового приміщення по АДРЕСА_2 на підставі ордеру на житлове приміщення №7 від 21.01.2008 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 16.06.2022 зареєстровано право власності на кімнату у гуртожитку загальною площею 22,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_2 , виданий 25.05.2022 Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради (а.с. 23).

Вважаючи себе спадкоємицею ОСОБА_1 07.02.2024 року звернулась до Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини (а.с. 52).

23 липня 2024 року державним нотаріусом Кам`янського районного Нотаріального округу Астаховою О.С. винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.67).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що з померлим ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2008 року по день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 , натомість у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що проживала з померлим ОСОБА_3 з 1998 року.

Позивач та спадкодавець - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 17 квітня 2015 року по 03 жовтня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 85, що підтверджує копія свідоцтва про одруження НОМЕР_3 (а.с.9).

03 жовтня 2020 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 03 жовтня 2020 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 62 (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день розірвання шлюбу.

Отже, з викладеного вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 припинено 03.10.2020, відтак підстави для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в цей період відсутні, оскільки заявниця та померлий з 17.04.2015 року по 03.10.2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Разом з тим, сам факт неперебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбу не свідчить про те, що між ними були фактичні шлюбні відносини, як зазначає позивач у позові з 2008 року по момент смерті останнього.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року, позивачем до позовної заяви надано Акт про проживання від 08.08.2024, який складений КП КМР «Добробут» відповідно до якого ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 та разом з нею проживав та був зареєстрований гр. ОСОБА_3 , з яким вона вела спільне господарство з 2015 року та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Витяг з реєстру територіальної громади, відповідно до якого ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 в період з 29.01.2015 по 25.01.2022 (а.с. 21, 28).

Суд звертає увагу на те, що зазначене у даному Акті суперечить викладеним у позові твердженням позивача, оскільки саме позивач вказує про те, що вона постійно проживала з померлим ОСОБА_3 у вказаній кімнаті гуртожитку саме з 2008 року, коли останній отримав кімнату у гуртожитку.

Окрім того, реєстрація місця проживання позивача та ОСОБА_3 за однією адресою, за відсутності інших доказів у їх сукупності про їх спільний побут, не може бути доказом факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини з 2008 року.

Також позивачем надано лист КНП КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» щодо стану здоров`я ОСОБА_3 , копію посвідчення ОСОБА_3 про встановлення інвалідності, довідку про причини смерті та Довідку про одержання та підховання праху (а.с. 20, 25-27). Разом з тим, суд зазначає, що надані позивачем відповідь медичного закладу та посвідчення не можуть свідчить про факт спільного проживання, а свідчать лише про те, що ОСОБА_3 мав хронічні захворювання.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

У судовому засіданні були допитані свідки за клопотанням позивача.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що позивач та померлий ОСОБА_3 почали проживати разом з 1998 року, спочатку проживали на орендованих квартирах, потім разом їздили працювати у Київ. Після того, як ОСОБА_3 отримав кімнату, позивач з ним проживала разом. ОСОБА_3 їздив у Київ на роботу. Коли у ОСОБА_3 стався інсульт, позивач поїхала до нього у Київ. Після того, як вони повернулись до міста Кам`янське, проживали разом у кімнаті, уклали шлюб. Також вказала, що після погіршення стану здоров`я ОСОБА_3 , позивач та ОСОБА_3 розірвали шлюб щоб отримати соціальні виплати, однак проживали далі разом. Також вказала, що похованням ОСОБА_3 займалась позивач.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що позивач з ОСОБА_3 була знайома а проживала з ним в цивільному шлюбі з 1993 року, в подальшому вказала, що з 1997 року. В 2015 році вони одружилися. Спочатку проживали на орендованій квартирі, в подальшому на квартирі, яку отримав ОСОБА_3 .. Коли у ОСОБА_3 трапився інстульт, позивач проживала разом з ним, доглядала його. Також їй відомо, що у зв`язку із необхідністю отримання соціальної допомоги позивач та ОСОБА_3 розірвали шлюб, однак позивач проживала з останнім до моменту смерті.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що допитані свідки пояснюючи з якого періоду проживала ОСОБА_1 з ОСОБА_3 вказали на різні роки такого проживання та не конкретизували дійсних обставин та фактів спільного проживання. Їх пояснення носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін та не підтверджують наявності усталених відносин які притаманні подружжю у вказаний позивачем період.

Окрім того, обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Однак жодних належних письмових доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо обставин спільного проживання між нею та ОСОБА_3 , ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, побуту та інших, до матеріалів справи не надано. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що доводи позивачки щодо спільного її проживання з ОСОБА_3 , тобто постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2008 року не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. ОСОБА_1 не надано суду достатні, належні, допустимі та достовірні докази на обґрунтування позовних вимог, відтак оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 209, 211, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа: Друга кам`янська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Територіальна громада в особі Кам`янської міської ради (, місцезнаходження: 51931, м. Кам`янське, майдан Петра Калнишевського, буд. 2).

Третя особа: Друга кам`янська державна нотаріальна контора (, місцезнаходження: 51937, м. Кам`янське, пр. Наддніпрянський, буд. 1Г)

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2025 року.

Суддя Н.В. Левицька