Справа № 404/789/25
Номер провадження 2/404/4322/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року представник ТОВ «Фінфорс» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просив суд стягнути із неї заборгованість за кредитним договором № 1221139 від 07 січня 2024 року, у сумі 145 757,49 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24 899,99 грн., заборгованості за нарахованими процентами 120 857,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 07 січня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір № 1221139, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 24 900 гривень, строком на 360 днів, із періодичністю внесення платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; стандартна процентна ставка становить 2,5%; знижена процентна ставка 2% в день; а відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до умов кредитного договору передбачено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.

Станом на 30 серпня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 145 757,49 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24 899,99 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 120 857,50 грн.

30 серпня 2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінфорс» уклали договір факторингу № , відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до відповідача.

Відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором, тому позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 06 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Заочним рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 17 липня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором № 1221139 від 07 січня 2024 року у розмірі 145757,49 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000 гривень.

26 вересня 2025 року відповідач, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Зазначала, що про розгляд справи належним чином вона не була повідомлено. Вважає, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за кредитним договором, а саме, не надано пояснення щодо нарахування заборгованості по процентам. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені у розрахунку та довідці є правильними.

Зазначено, що ТОВ «Фінфорс», не надано суду доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Під час підписання анкети-заяви ні з якими Умовами та правилами її не ознайомлювали, також в супереч ст. 9, 11 ЗУ «Про споживче кредитування» не надали їй інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Враховуючи, що за умовами заяви позичальника, остання разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а лише долучена позивачем дол. матеріалів позовної заяви анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і довідка про умови кредитування містить підпис відповідача, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, то можна дійти висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

06 жовтня 2025 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення у справі.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року заочне рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 17 липня 2025 року скасовано, розгляд спарив визначено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судом установлено, що 07 січня 2024 р. між первісним кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 за допомогою веб сайту (www.selfiecredit.com.ua) який є сукупністю інформаційнокомунікаційних систем первісного кредитора в рамках якого останній реалізує технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобі і які у процесі обробки інформації діють, як єдине ціле, був укладений кредитний договір № 1221139.

Як вбачається із змісту кредитного договору № 1221139, разом із правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник була попередньо ознайомлена.

На виконання зазначених вимог, відповідачеві 07 січня 2024 р. було надано одноразовий ідентифікатор Х061, для підписання кредитного договору № 1221139 від 07 січня 2024 р.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» взяло на себе зобов`язання: на умовах, встановлених договором, первісний кредитор надав позичальнику кошти у кредит на споживчі (особисті) потреби. 1.2. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 24 900,00 грн.; 1.3. Строк кредиту (строк дії договору) 360 днів; 1.4. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів); 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 кредитного договору; 1.5.2. Знижена процентна ставка становить 2 % в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник програми лояльності товариства, до 06 лютого 2024 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів.

Первісний кредитор (через партнера ТОВ «ПЕЙТЕК» з яким укладено договір № 03052022-1 від 03 травня 2022 р.) про організацію переказу грошових коштів без відкриття рахунку виплатив відповідачеві кредитні кошти в розмірі 24 900 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 вказаний відповідачем в особистому кабінеті ІКС первісного кредитора, що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250109- 4 від 09 січня 2025 р. про перерахування кредитних коштів від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ».

30 серпня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ « ФІНФОРС» було укладено договір факторингу № , відповідно до якого Фактор набуває Права Вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав Вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором, а Клієнт відступає (передає) Факторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами (Портфель Заборгованості).

Згідно витягу з реєстру прав грошових вимог TOB «СЕЛФІ КРЕДИТ» 30 серпня 2024 р. відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором № 1221139 від 07 січня 2024 р. на загальну суму 145 757,49 грн.

Про відступлення на користь ТОВ «ФІНФОРС» прав грошової вимоги за кредитним договором, TOB «СЕЛФІ КРЕДИТ» повідомило відповідача шляхом направлення 30 серпня 2024 р. на електронну адресу позичальника електронного листа та шляхом розміщення в ІКС первісного кредитора такого повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором.

Відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором, ні ТОВ «ФІНФОРС», ні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», із запереченнями до ТОВ «ФІНФОРС» щодо відступлення права вимоги за кредитним договором у порядку (ст. 518 ЦК України) не зверталась

Станом на дату подання позовної заяви загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 145 757,49 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24 899,99 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 120 857,50 грн.

Згідно з вимогами ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами ч 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Отже, передумовою для виникнення у позичальниці обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Так, приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом;

Як вбачається зі змісту договору про надання споживчого кредиту сторони узгодили те, що його підписання буде в електронному вигляді, в даному випадку шляхом введення одноразового ідентифікатора.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а відповідачем не спростовано того, що вказаний договір нею був підписаний в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а отже остання погодилася зі всіма умовами та правилами даного договору, умовами кредитування, графіком повернення, відсотками за користування кредитними коштами.

Факт користування відповідачем кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачем належними доказами.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

На підтвердження переходу права первісного кредитора за договором про надання споживчого кредиту позивачем надано суду: договір факторингу, що був укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНФОРС», акт прийому передачі реєстру боржників; витяг з реєстру боржників до договору факторингу; платіжні інструкції.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне.

Між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір, право вимоги за якими перейшло позивачу. Позичальник умови договору належним чином не виконує, тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , звернувшись до суду, натомість відповідач заявлені позивачем вимоги не спростувала.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: заборгованість за договором у сумі 145 757,49 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у даній справі на підставі договору про надання професійної правової допомоги та додаткової угоди до нього надавав адвокат Кеня Д.В.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом надано акт приймання-передачі наданих послуг та платіжну інструкцію.

При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що підлягає врахуванню те, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, тому суд дійшов висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу до 2 000 грн. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 280, 288-289, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором № 1221139 від 07 січня 2024 року у розмірі 145757,49 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», , місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп.В, каб. 508-2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 09.12.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова