Справа № 382/2257/24
Провадження 2-о/382/19/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шевченко О. В

при секретарі судового засідання Чепіль А. А.

представника заявника Лещенка С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготин Київської області справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Лещенка Сергія Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини,

У С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Лещенка С. О., звернувся до Яготинського районного суду Київської області з даною заявою, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, постійного проживання на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 91 рік помер батько заявника ОСОБА_3 (спадкодавець). Після його смерті відкрилась спадщина у виді нерухомого майна, а саме частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки спадкодавець склав за життя заповіт на все своє майно на ім`я заявника ОСОБА_1 , то відповідно до ст. 1223 ЦК України, останній є спадкоємцем за заповітом після його смерті. Заповіт посвідчено 27.07.1999 ОСОБА_4 , секретарем Сулимівської сільської ради за реєстровим № 18. Спадкоємець, передбачений ст. 1241 ЦК України, згідно якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), донька спадкодавця ОСОБА_2 . Спадкоємець ОСОБА_2 , спадщину не прийняла, оскільки у передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала та місце її проживання не було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем і будь-який спір між сторонами щодо спадкового майна відсутній. Разом з тим представник заявниці додає, що у зв`язку із похилим віком та станом здоров`я спадкодавця у 2008 році, заявник переїхав на постійне місце проживання до свого батька ОСОБА_3 , до дня смерті останнього. Після цього, заявник вважавши, що спадщину прийняв шляхом постійного проживання на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, тому звернувся, за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Овчаренко І. Ж., з наміром подати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але на підставі поданих заявником ОСОБА_1 документів, нотаріус не відкрила спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і відповідно не видала свідоцтво про право на спадщину, з причин відсутності доказів спільної реєстрації місця проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто нотаріусу необхідно подати довідку (витяг) органу реєстрації місця проживання щодо спільної реєстрації спадкодавця і спадкоємця, а не щодо спільного проживання, яку заявник надав нотаріусу. За відсутності наявності спільної реєстрації спадкодавця зі спадкоємцем, факт постійного проживання на час відкриття спадщини підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Тому, заявник був змушений звернутися до суду для встановлення даного факту, щоб у подальшому отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Враховуючи вищевикладене просив встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 10.01.2025 відкрито провадження і призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Лещенко С. О., підтримав зміст заяви, просив суд її задовольнити, зазначивши, що встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримав зміст заяви та просить її задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення судом вимог заявника не заперечувала.

У судовому засіданні в якості свідка допитаний ОСОБА_5 , який пояснив суду, що він є сусідом ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 вже тривалий час. За вказаною адресою він проживав з батьком ОСОБА_3 , який у 2015 році помер. Також додав, що ОСОБА_1 допомагав батьку, доглядав за ним, оскільки останній тривалий час хворів.

У судовому засіданні в якості свідка допитаний ОСОБА_6 , який пояснив суду, що у с. Божки він мешкає давно. Та додав, що він є сусідом ОСОБА_1 , який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 . За вказаною адресою він проживав з батьком ОСОБА_3 , який у 2015 році помер. Також додав, що ОСОБА_1 допомагав батьку, доглядав за ним, оскільки останній тривалий час хворів.

Заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 293, п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.

Суд приймає до уваги подані заявником докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Так, із копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 01.12.1998 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Відповідно до акту обстеження депутата Яготинської міської ради від 31.10.2024, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично з 2008 року постійно проживав однією сім`єю разом зі своїм батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 і ОСОБА_7 (а.с. 8).

Із копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 15.06.2000 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження НОМЕР_4 вбачається, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_10 » (а.с. 10).

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 вбачається, що батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 91 рік у с. Сулимівка (а.с. 12).

Із копії довідки № 346 від 10.11.2015 вбачається, що причиною смерті ОСОБА_3 є серцево-судинна недостатність (а.с. 13).

Згідно копії заповіту, посвідченого 27 липня 1999 року секретарем Сулимівської сільської ради Будюгою Тетяною Миколаївною, зареєстрованим у реєстрі за № 18 вбачається, що ОСОБА_3 , заповів своєму сину ОСОБА_1 , все своє майно, де б воно не було і з чого воно не склалося, а також частину житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_4 (а.с. 14).

Відповідно до копії довідки № 1282 від 29.10.2024 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у період із 07.12.1977 по 18.11.2015 (а.с. 15).

Із копії свідоцтва про право власності від 25.01.2008 вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належать ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в рівних частинах на прав приватної власності (а.с. 16).

Відповідно до відповіді № 309/01-16 від 26.11.2024, нотаріусом було роз`яснено, що для відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , заявник повинен був подати заяву про прийняття спадщини у строки встановлені законодавством, або наразі необхідно надати довідку органу реєстрації місця проживання щодо спільної реєстрації спадкодавця та спадкоємця на день відкриття спадщини. А за відсутності наявності спільної реєстрації спадкодавця зі спадкоємцем, факт постійного проживання на час відкриття спадщини, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили (а.с. 18).

Згідноінформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.11.2024 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , не відкривалася (а.с. 19).

Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 листопада 2010 року, виданого державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори Сушко Л. М. вбачається, що спадкоємцем зазначеного у заповіті майна, а саме частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходить у АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , 1929 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 20).

Згідно копії витягу про державну реєстрацію від 30.11.2010 вбачається, що частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за реєстраційним номером: 32102139 (а.с. 21).

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

У останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника із батьком на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 263 - 265, 315 -319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Лещенка Сергія Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем - своїм батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повні найменування учасників:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення підписано 07.03.2025.

Суддя Олена ШЕВЧЕНКО