г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4275/23
Номер провадження 2/213/58/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Мазуренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гусарової О.С.

за відсутності учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №213/4275/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обгрунтування вимог зазначають, що 13 липня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики. На підставі договору факторингу від 14.06.2021 та реєстру боржників від 21.04.2023 позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним договором позики в сумі 19 134,00 грн.

27 жовтня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4979247, право грошової вимоги за яким, в сумі 42 645,00 грн, перейшло до позивача на підставі договору факторингу від 19.06.2023 та реєстру боржників.

04 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №02881-12/2021, право грошової вимоги за яким, в сумі 9500,00 грн, перейшло до позивача на підставі договору факторингу від 13.01.2023 та реєстру боржників.

Позивач просить стягнути з відповідача вказані суми заборгованості.

Представником відповідача - адвокатом Кірюшиним А.А. подано відзив на позов. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що позивачем жодним доказом не доведено укладання вказаних кредитних договорів, надання відповідачу коштів у кредит, відступлення права вимоги до відповідача за вказаними договорами факторингу, наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. На думку представника відповідача незрозумілим є хто взагалі створив вказані електроні договори та з якою метою, хто їх підписав одноразовими ідентифікаторами. Відсутні докази на отримання відповідачем кредитних коштів, розрахунок заборгованості не є належним, суми заборгованості по процентам не відповідають умовам договорів.

Твердження позивача вважає надуманими, бездоказовими та такими, що грунтуються виключно на припущеннях.

Також представник відповідача зазначив, що у зв`язку із розглядом даної справи відповідач очікує понести витрати в розмірі 11 200 грн на професійну правову допомогу.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де вказує, що у відповідності до умов кожного з укладених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні договорів. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови. Відповідач повинен пройти певний алгоритм дій при укладенні договору на сайті товариства. Відповідачем було подано заявку на оформлення договору, в якій вона зазначила особисті персональні дані, підтвердила мобільний номер телефону, пройшла процедуру верифікації банківської картки, підписала Договір електронним підписом. Позивач звернувся до первинних кредиторів та отримав докази перерахування коштів відповідачу за кредитним договором №4979247, детальний розрахунок заборгованості за договром №02881-12/2021, інформаційну довідку.

На обгрунтування обставин щодо відступлення права вимоги позивачу за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_1 , надані належним чином засвідчені витяги з Реєстрів боржників, які оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та є належними доказами переходу права грошової вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Щодо заявлених відповідачем витрат на правову допомогу вказують, що відповідач не надає жодних доказів на підтвердження обсягу наданих послуг адвокатом, заявлена вартість таких витрат є неспівмірною з огляду на малозначність та складність справи.

Вважають, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позов, як на підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, є необгрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

Представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, де вказує, що одночасно із відповіддю на відзив позивачем надано клопотання про долучення доказів, які подані з порушенням вимог ЦПК України щодо строків їх подання.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач просив розглянути справу без участі свого представника.

Від представника відповідачки надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, у задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

03 жовтня 2023 року позовна заява надійшла до суду.

Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

09 січня 2024 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами задоволені в повному обсязі.

31 січня 2024 року представником відповідача подана заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 07 березня 2024 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19 березня 024 року від представника відповідача адвоката Кірюшина А.А. надійшов відзив на позовну заяву.

22 березня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

25 березня 2024 року представником відповідача подано заперечення (на відповідь на відзив).

Ухвалою суду від 25 липня 2024 року витребувані докази у справі за клопотаннями представників сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

13 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №74116184, відповідно до умов якого позичальник отримала у позику 6 000,00 грн на строк 20 днів. Дата надання позики визначена 13 липня 2022 року, дата повернення 02 серпня 2022 року, знижена процентна ставка 0,995% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 1,99% в день, орієнтовна річна процентна ставка 2644,42%, орієнтована загальна вартість позики 7194,00 грн. Відповідно до п.5 Договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг товариства, в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки. Також вказано, що до моменту підписання договору позичальник вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті товариства, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення Договору зрозумілі.

Договір підписаний позичальником електронним підписом, одноразовим ідентифікатором. Також маються дані про дату народження позичальника, її РНОКПП, номер паспорта, адреса, номер телефону та поштова адреса, номер банківського рахунку (картки) НОМЕР_1 .

Як видно із даних, наданих АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на запит суду, у вказаному банку на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , емітовано картку № НОМЕР_3 , із виписки по картці видно зарахування коштів 13.07.2022 в сумі 6000 грн.

14.06.2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено Договір факторингу №14/06/21, на підставі якого, а також у відповідності до Додаткової угоди №8 від 21.04.2023 до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників, в тому числі - до відповідача за Договором позики №74116184 в сумі 19 134,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за договором №74116184 від 13 липня 2022 року заборгованість відповідача станом на 31.08.2023 не погашена та складає 19 134 грн 00 коп, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 6 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 13 134,00 грн. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.

27 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено Договір №4979247 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товаристо надає споживачу кредиту у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту - 15 000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредитування, у межах нового строку кредиту, якщо відбувалась пролонгація за ініціативою споживача або автопролонгація. Також договором передбачена знижена процентна ставка 1,33% в день, яка застосовується за відповідних умов, передбачених п.1.5.2 Договору.

У договорі вказано, що кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_4 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем. Підписуючи договір споживач стверджує, що перед укладенням договору він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, що розміщені на веб-сайті Товариства, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується їх дотримуватися.

Договір укладено до допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток.

Договір, а також Таблиця обчислення загальної вартості кредиту і Паспорт споживчого кредиту підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Договір містить її особисті дані: РНОКПП, зареєстроване місце проживання, номери мобільного телефону та адреса електронної пошти.

Довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» підтверджується успішність проведення операцій згідно з договором з ТОВ «Авентус Україна», в тому числі по переказу коштів в сумі 15 000 грн 27.10.2021, за номером банківської картки № НОМЕР_4 .

19 червня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу №19062023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №4979247 в розмірі 42 645,00 грн, що підтверджується вказаним договором, актом прийому-передачі та витягом з реєстру боржників.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за договором №4979247 від 27 жовтня 2021 року, заборгованість відповідача не погашена та складає 42 645,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 15 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 27 645,00 грн. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.

Окрім того, 04 грудня 2021 року між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №02881-12/2021, відповідно до умов якого Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн, на власні потреби, на строк - 30 днів, тобто до 02.01.2022. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 456,2% річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% на добу. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Підписанням Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє погоджується і зобов`язується дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайтах Товариства та які є невід`ємною частиною договору.

Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором та містить її особисті дані: ІПН, дані паспорту (ІD-картки), адреса, номер мобільного телефону.

Листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 23.11.2023 підтверджено успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 04-12-2021 09:10:15 на суму 5000,00 грн, маска картки НОМЕР_4 , номер транзакції в системі iPay.ua 123250508, призначення платежу: Зарахування 5000 грн на карту НОМЕР_4 .

Як видно із заявки від 02.01.2022 ОСОБА_1 просила відстрочити виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту №02881-12/2021 від 04.12.2021 строком на 14 днів до 15.01.2022. Між сторонами підписана додаткова угода №3 до Договору, умовами якої передбачено, що будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 6875,00 грн.

16.01.2022 ОСОБА_1 подано аналогічну заявку. Сторонами погоджено відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту №02881-12/2021 від 04.12.2021 строком на 14 днів до 29.01.2022, сума заборгованості клієнта становить 6937,50 грн.

Як видно із розрахунку ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" відповідачем не здійснювалось погашення тіла кредиту за вказаним Договором, з 30.01.2022 здійснювалось нарахування прострочених відсотків. Станом на 12.01.2023 прострочене тіло кредиту складало 5000 грн, прострочені відсотки 4500 грн.

13 січня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" укладено договір факторингу №13012023, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №02881-12/2021 в розмірі 9500,00 грн, що підтверджується вказаним договором, актом прийому-передачі та витягом з реєстру боржників.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за договором №02881-12/2021 від 04 грудня 2021 року, заборгованість відповідача не погашена та складає 9 500 грн 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 4 500,00 грн. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.

Із виписок по картці НОМЕР_4 , відповідача ОСОБА_1 з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», наданих представником відповідача за 27.10.2021 та за 04.12.2021, не видно зарахування сум кредитів, вказаних в кредитному договорі від 27.10. 2021 року №4979247 в розмірі 15000 грн та в договорі від 04.12.2021 №02881-12/2021 в розмірі 5000 грн.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено що кредитні договори №74116184, №4979247 та № 02881-12/2021 укладені в електронній формі та підписані відповідачкою ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 р. у справі № 524/5556/19 зазначив, що якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. .Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитні договори між кредиторами і відповідачем не були б укладені.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 10.06.2021 у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 18.06.2021 у справі №234/8079/20 (провадження №61-2904св21).

Також слід зазначити, що особливістю укладення договорів про отримання кредиту в електронній формі, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем є те, що при цьому виключається прямий контакт позичальника з кредитором та можливість останнього спонукати позичальника до укладення договору на несправедливих для нього умовах, а також можливість застосування до нього психологічного чи фізичного тиску. Отже укладення договору на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення відповідача, з врахуванням, що останній розумів, що дані умови договору є зручними для нього на ринку фінансових послуг в мережі Інтернет. Аналогічна правова позиція викладені в Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19.

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 640 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вищевказані кредитні договори укладені з відповідачкою у спосіб визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами.

В Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц ВП ВС вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15, від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Як зазначено в постанові ВС від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ передбачених Кредитними договорами.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Посилання представника відповідача у відзиві на те, що відповідач не підписувала кредитні договори не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами. Так всі кредитні договори містять аналогічні дані щодо прізвища, імені та по батькові позичальника, її РНОКПП, номеру телефону, номеру паспорту (картки ІD), місце проживання. При цьому, номер телефону ОСОБА_1 , зазначений в спірних договорах, є аналогічним номеру телефону відповідачки, вказаному у відзиві на позов, запереченні на відповідь на відзив, поданих її представником.

Враховуючи викладене суд вважає доведеним факт укладення між первісними кредиторами і ОСОБА_1 кредитних договорів №74116184, №4979247 та № 02881-12/2021. Заперечення представника відповідача в цій частині не є доведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Таким чином у відповідача виникли зобов`язання за укладеними договорами повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами.

Заперечуючи проти укладення Договору позики №74116184 від 13.07.2022 та отримання кредитних коштів на підставі вказаного договору відповідачкою та її представником не спростовано надану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» виписку з рахунку клієнта ОСОБА_1 по картці № НОМЕР_3 , з якої видно зарахування коштів 13.07.2022 на суму 6000 грн.

Отримані за вказаним Договором кредитні кошти та проценти за користування цими коштами відповідачка не повернула, умови договору не виконала.

Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем не надано розрахунку з якого б видно, яка відсоткова ставка була застосована при нарахуванні заборгованості за відсотками, за який період користування коштами проведено розрахунок. Наданий позивачем розрахунок заборгованості суд не може вважати обґрунтованим.

Суд погоджується із розрахунком заборгованості за Договором позики №74116184 від 13.07.2022, наведений представником відповідачки у відзиві на позов, та приходить до висновку, що заборгованість за вказаним Договором повинна складати 8388,00 грн, з яких 6000 грн сума позики, 2388,00 відсотки (із розрахунку 1,99% в день від суми позики, строк позики - 20 днів). Доказів про пролонгацію договору позивачем не надано.

Вимог про нарахування відсотків відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України представником позивача не заявлено.

Стосовно вимог позивача про стягнення заборгованості за договорами про надання кредитів №4979247 від 27.10.2021 та № 02881-12/2021 від 04.12.2021, суд приходить до такого висновку.

Довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» підтверджено успішність проведення операції 27.10.2021 по переказу коштів в сумі 15 000 грн за номером банківської картки № НОМЕР_4 .

Листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 23.11.2023 підтверджено успішне перерахування 04-12-2021 09:10:15 коштів на платіжну картку НОМЕР_4 в сумі 5000,00 грн.

Проте вказані докази не містять даних щодо прізвища власника картки чи його РНОКПП.

Разом з тим, наданими представником відповідача виписками щодо руху коштів по картці НОМЕР_4 , емітованої АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» клієнта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за 27.10.2021 та 04.12.2021 не підтверджується зарахування коштів в сумах, зазначених в договорах №4979247 від 27.10.2021 в розмірі 15 000,00 грн та № 02881-12/2021 від 04.12.2021 в розмірі 5000,00 грн.

Виходячи з викладеного, позивачем належними, достовірними та достатніми доказами не доведено перед судом виконання первісними кредиторами умов Договору №4979247 про надання споживчого кредиту від 27.10.2021 та Договору №02881-12/2021 про надання фінансового кредиту від 04.12.2021, а саме щодо надання кредитних коштів позичальнику ОСОБА_1 та надходження коштівза такими договорами на її платіжну картку. Клопотання про витребування інших доказів позивачем не заявлялось.

Натомість представником відповідача спростовано факт отримання відповідачкою сум кредитів за вказаними кредитними договорами, а тому не є доведеним виникнення у ОСОБА_1 зобов`язань з повернення коштів та сплати відсотків за такими договорами.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №4979247 від 27.10.2021 в розмірі 42 645,00 грн та за Договором про надання фінансового кредиту №02881-12/2021 в розмірі 9500,00 грн не доведені позивачем, а тому не підлягають до задоволення.

Стосовно заперечень представника відповідачки щодо відсутності належних доказів відступлення права вимоги на користь позивача суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст.ст. 516, 517 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як видно із наданих позивачем доказів, на підставі укладеного договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та додаткових угод до нього, позивач набув права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №74116184.

Позивачем до позовної заяви долучено належним чином засвідчені Договір факторингу, Акт прийому -передачі Реєстру Боржників від 21.04.2023 та Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу, які оформлені у відповідності до ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, є належними та допустимими.

При цьому, суд враховує, що жодних доказів щодо визнання вказаного Договору факторингу недійсним чи їх оскарження сторона відповідача суду не надала.

У зв`язку з викладеним суд вважає безпідставними та необґрунтованими заперечення представника відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права грошової вимоги від первісного кредитору ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відносно ОСОБА_1 .

Правомірність набуття позивачем прав вимоги до відповідача ОСОБА_1 відповідно до Договору факторингу №19062023 від 19.06.2023, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги по Договору кредиту №4979247 від 27.10.2021 та Договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги по Договору кредиту №02881-12/2021 від 04.12.2021, судом не досліджується через недоведеність факту виконання первісними кредиторами умов щодо надання кредитних коштів позичальнику, про що зазначено вище.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та враховуючи, що фактично отримані та використані надані відповідачці за Договором позики №74116184 від 13.07.2022 грошові кошти в добровільному порядку нею не повернуті, нарахування процентів за користування кредитними коштами було передбачено умовами укладеного договору, розмір заборгованості за основною сумою боргу відповідачем не спростовано, та здійснивши розрахунок заборгованості за процентами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за вказаним договором підлягають частковому задоволенню в розмірі 8388,00 грн.

В стягненні з відповідачки решти нарахованих відсотків за договором позики №74116184 від 13.07.2022 в розмірі 10746,00 грн, а також в стягненні заборгованості за Договорами кредиту №4979247 від 27.10.2021 в розмірі 42 645,00 грн та №02881-12/2021 від 04.01.2021 в розмірі 9500,00 грн позивачу слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 315,85 грн (8388,00 х 2684/ 71279).

Керуючись ст. ст. 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 2, 7, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за Кредитним договором №74116184 від 13 липня 2022 року у розмірі 8388 (вісім тисяч триста вісімдесят вісім) грн 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 6 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 2388,00 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 315 (триста п`ятнадцять) гривень 85 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", код , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: Кірюшин Артем Андрійович, адреса: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного тексту судового рішення 18 лютого 2025 року.

Суддя В.В. Мазуренко