Справа №345/338/25
Провадження № 2/345/439/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О., розглянувши в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути зі ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за договором позики № 75155212 в розмірі 14525,38 грн. з яких: 6567,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7958,38 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі позикодавець) та ОСОБА_1 (надалі позичальник/відповідач) укладено договір позики № 75155212, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6567,00 грн., строк позики 64 днів, зі сплатою 1,6 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Враховуючи умови договору позики № 75155212 від 19.08.2021 та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 0,00 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 14525,38 грн. з яких: 6567,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7958,38 грн. сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами, не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики № 75155212 на підставі договору факторингу.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позову.

Свій відзив мотивує тим, що відповідно до пункту 2.2 договору строк позики (строк договору) становив 64 дні. З огляду на те, що сторони не укладали додаткової угоди у визначений законом спосіб (письмово чи в електронній формі) та не змінювали строку договору, твердження позивача про продовження строку договору до 90 днів є помилковим. Позивач розраховує проценти за кредитом у розмірі 7958,38 гривень, застосовуючи денну процентну ставку 1,6% (тобто річна 1,6% * 365 = 584%) при цьому розмір процентів у грошовому виразі відповідно до умов договору значно менший та становить 4674,88 грн. Зазначене свідчить про неправильність розрахунків. Крім того, у договорі орієнтовна та реальна процентні ставки є однаковими, що свідчить про недобросовісність таких розрахунків з огляду затверджені Національним Банком України правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. А відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного Банку України. Отже, всупереч частини 1 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору не містять однозначно встановленого розміру реальної процентної ставки за кредитом та порядку її обчислення, що унеможливлює нарахування відсотків за кредитом. Крім того, позивач не надав доказів переходу до нього. прав нового кредитора за боргом

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

13.02.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

19.08.2021 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75155212, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 6567,00 грн., строком на 64 дні, базова (фіксована) процентна ставка 1,6 %, а орієнтована вартість позики 11241,88 грн. (п. 2) (а.с.9-10).

Згідно з довідкою про ідентифікацію ОСОБА_1 , з яким/якою укладено договір № 75155212 від 19.08.2021, останній ідентифікований в ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних редитів». Час відправки ідентифікатора позичальнику: 19.08.2021 20:13:30 (а.с. 11).

Відповідно до платіжної інструкції від 19.08.2021 ОСОБА_2 19.08.2021 було перераховано грошові кошти у розмірі 6567,00 грн. (а.с. 12).

Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у нього станом на 21.12.2021 наявна заборгованість за кредитним договором № 75155212 від 19.08.2021 у розмірі 14525,38 грн., з яких: 6567,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7958,38 грн. сума заборгованості за відсотками. Нарахування відсотків проводилося за період часу з 19.08.2021 по 21.12.2021 (а.с. 13-14).

12.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 2112, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за договором позики № 75155212 від 19.08.2021 на суму 14525,38 грн., що підтверджується реєстром прав вимог № 4 (а.с. 15-2, 23-24).

31.03.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 310323-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі, до відповідача за договором позики № 75155212 від 19.08.2021 на суму 14525,38 грн., що підтверджується реєстром боржників (а.с. 25-41, 42-43).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 75155212 від 19.08.2021 за період з 20.12.2021 по 22.01.2025 загальна сума заборгованості становить 14525,38 грн., з яких: 6567,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 7958,38 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 45-46).

Оцінка суду:

вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 1 статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору позики № 75155212 від 19.08.2021, а також отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі, визначеному договором, що не заперечується останнім.

Враховуючи зміст кредитного договору необхідно дійти висновку, що ОСОБА_1 з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи, що відповідач не оспорював та не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України, їх правомірність презюмується.

Отже, долучені до справи договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому вони підтверджуються перехід до позивача права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 75155212 від 19.08.2021.

Водночас, судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором позики № 75155212 від 19.08.2021.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому позикодавцем кредитними коштами.

Однак суд не погоджується із наведеними позивачем розрахунком заборгованості за процентами за договором позики № 75155212 від 19.08.2021.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до положень п.п. 2.2, 2.3 договору позики кредит надається строком на 64 дні. За користування кредитом клієнт сплачує позикодавцю 1,6 % процентів на день (фіксована).

Таким чином, оскільки договором позики № 75155212 від 19.08.2021 визначений строк кредитування, який становить 64 дні, саме протягом даного строку ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням положень п.п. 2.3 цього договору, становлять 1,6 % на день.

Так, 6567,00 грн. (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) х 1,6% (узгоджений сторонами у п.п. 2.3 договору відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами) = 105,07 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами).

Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором позики № 75155212 від 19.08.2021 становить 6724,48 грн. (105,07 грн. х 64 дні).

З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладеного ним кредитного договору, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит, та проценти за користування ним, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 6567,00 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 6724,48 грн., а всього: 13291,48 грн. необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

З огляду на викладене позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Розподіл судових витрат:

відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжною інструкцією від 23.01.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 7).

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2216,62 грн. (2422,40 грн. х 13291,48 грн. / 14525,38 грн.).

Частиною другою статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 укладений між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з акту № 3-ІІ приймання-передачі правничої допомоги від 10.12.2024 щодо боржника ОСОБА_1 на суму 3500,00 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 03.04.2018, видане Ткаченко Ю.О., ордер про надання правової (правничої) допомоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» від 01.11.2024.

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог 3202,68 грн. (3500,00 грн. х 13291,48 грн. / 14525,38 грн.) як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, ст.ст. 512, 514, 526, 614, 626, 628, 639, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 259, 264-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за договором позики № 75155212 від 19.08.2021 в розмірі 13291 (тринадцять тисяч двісті дев`яносто одна) гривня 48 копійок з яких: 6567,00 грн. заборгованості за тілом позики та 6724,48 грн. заборгованості за несплаченими відсотками.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2216 (дві тисячі двісті шістнадцять) гривень 62 копійки та 3202 (три тисячі двісті дві) гривні 68 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», , місцезнаходження юридичної особи: м. Ірпінь вул. Стельмаха Михайла, 9-А, офіс 204, банківські реквізити: НОМЕР_1 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку 334851.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: