Рішення

Іменем України

25 лютого 2025 року місто Чернігів

Справа №751/8974/24

Провадження №2/751/562/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Клименко К. Є., Стрижак В.П.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач ОСОБА_1

представник позивача Макарова Людмила Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №488824343 в сумі 46 708,20 грн та за кредитним договором №40731 в розмірі 9 840,00 грн, а всього 56 548,20 грн, а також понесених судових витрат (а.с.1-5).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.06.2021 між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір №488824343. Також 17.09.2021 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Селфі кредит» кредитний договір №40731. За умовами кредитних договорів позичальник зобов`язалася вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Проте відповідач не виконала належним чином свого зобов`язання. Між тим, 28.11.2018 ТОВ «Маніве ошвидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Надалі 20.10.2022 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Крім того, 29.02.2024 ТОВ «Селфі кредит» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, зокрема до боржника ОСОБА_1 .Зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість за вищевказаними кредитними договорами, яку в добровільному порядку не повертає.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 10 жовтня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 07.11.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив (а.с.64-68) де зазначив, що відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» відбулось до укладення кредитного договору №488824343 від 01.10.2021. За вказаних обставин позивачем не доведено право вимагати повернення кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором. Позивачем не надано реєстр прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Також щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №40731 від 17.09.2021 вказує на те, що позивачем не доведено прав вимагати від неї повернення кредитної заборгованості за укладеним між нею та ТОВ «Селфі кредит» договором. За вказаних обставин просить відмовити в задоволенні позову.

Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.69-75), у якому зазначено, що відповідно до умов договору позики, його підписання здійснювалось електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитних договорів. При цьому споживач мав право відмовитися протягом 14 днів з моменту укладення договору відмовитися від його укладення, але ОСОБА_1 цього не зробила. Також зазначила, що всі нараховані відсотки нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов договору. Кошти надались позичальнику в безготівковій формі на банківську карту, зазначену ОСОБА_1 . Додатково повідомив, що оригінали договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, разом з додатками до нього знаходяться безпосередньо у сторін договору, копії договору за умовами факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не передавались.

Ухвалами суду від 02.12.2024 та 29.01.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з витребуванням доказів.

Ухвалою суду від 25.02.2025 клопотання відповідача про витребування доказів залишено без задоволення.

У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі.

За таких обставин, суд відповідно до положень ст.223 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

17.09.2021 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №40731, відповідно якого ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 3 000,00 грн на строк 30 днів, за користування яким вона повинна сплатити стандартну проценту ставку 1,90% в день в межах кредиту (23-26, 27-28).

Також ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту до договору №40731від 17.09.2021 (а.с.27-28).

Факт перерахування 17.09.2021 коштів у сумі 3 000 грн підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення (а.с.80).

29.02.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29022024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Селфі кредит» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні його права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с.105-109).

Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 29.02.2024 до Договору факторингу №29022024 від 29.02.2024, «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 840,00 грн, з яких: 3 000,00 грн заборгованість по основному боргу; 6 840,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.110-111).

Відповідно платіжної інструкції № 20927 від 05.03.2024 проведена оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №29022024 (а.с.112).

Відповідно розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №40731 від 17.09.2021, розмір заборгованості станом на 31.08.2024 становить 9 840,00 грн, з яких 3 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 6 840,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.34).

01.10.2021 між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №488824343, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в сумі 11 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Строк кредиту 30 днів, нарахування процентів здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою 361,35% річних, що становить 0,99% від суми кредиту за кожен день користування ним (а.с.7зв-10).

Також ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору №488824343 від 01.10.2021(а.с.6).

Вказаний договір кредитної лінії укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Факт перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням від 01.10.2021 (а.с.11).

28.11.2018 ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, зокрема за кредитним договором №488824343 від 01.10.2021 (а.с.84-89,96).

Згідно додаткової угоди №26 від 31.12.2020 викладено текст договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 в новій редакції (а.с.90-95).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 163 від 07.12.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 662,60 грн, з яких: 11 000,00 грн заборгованість по основному боргу; 18 662,60 грн заборгованість за відсотками (а.с.96).

ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги за кредитним договором №488824343 від 01.10.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ», де боржником є ОСОБА_1 (а.с.97-103).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46 708,20 грн, з яких: 11 000,00 грн заборгованість по основному боргу; 35 708,20 грн заборгованість за відсотками (а.с.17).

Відповідно розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №488824343 від 01.10.2021 станом на 31.08.2024 становить 46 708,20 грн, з яких 11 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 35 708,20 грн заборгованість за відсотками (а.с.18).

Відповідно повідомлення від 26.12.2024 АТ «Перший український міжнародний банк» на ім`я ОСОБА_1 була випущена БПК №833066 до рахунку у гривні. В результаті аналізу операцій, здійснених по вказаній карті 17.09.2021 та 01.10.2021 були виявлені операціїпо надходженню грошових коштів в сумі 3 000 грн та відповідно 11 000,00 грн через сервіс іншого банку, зокрема АТ «Сенс Банк» (а.с.139).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Договори позики № 40731 від 17.09.2021, №488824343 від 01.10.2021 були укладені в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч. 1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України.

При цьому на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивачем надано належні та допустимі докази укладення з відповідачем зазначених вище кредитних договорів, та отримання відповідачем кредитних коштів за вищевказаними договорами.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З позовом про визнання недійсним договорів позики № 40731 від 17.09.2021, №488824343 від 01.10.2021 відповідач не звертався.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України).

Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст. 1078 Кодексу).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №914/868/17, від 18.10.2018 року у справі № 910/11965/16.

Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-ц.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за кредитним договором №40731 від 17.09.2021 за договором відступлення прав вимоги.

За умовами кредитного договору №40731 від 17.09.2021 було передбачено надання кредиту в розмірі 3 000 грн строком на 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день.

У розділі 4 договору сторони погодили умови пролонгації строку кредиту. Зокрема, відповідно до п. 4.1 договору строк кредиту може бути продовжено, а саме: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження; у порядку автопролонгації на кількість днів та відповідно до умов, визначених у п. 4.3 договору.

Згідно з п. 4.3 договору сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2.2-4.2.4 договору. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в п. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача в порядку, передбаченому п. 4.2 договору.

Відповідачем на дату закінчення строку кредиту не погашено заборгованість за кредитним договором № 40731 від 17.09.2021, що останньою не заперечується, а тому позивачем правомірно нараховано відсотки у розмірі 6 840 грн з урахуванням положень п.4.3 договору (3 000х1.90%х120 дн(30+90).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за кредитним договором № 40731 від 17.09.2021, а тому позов у цій частині обгрунтований та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №488824343 від 01.10.2021, суд зазначає наступне.

28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу №28/1118-01.

Відповідно до п. 2.1. Договору факторинуу № 28/1118-01 від 28.11.2018, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п. 1.3, 4.1 указаного договору, під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, яківиникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Пунктом 8.2. договору визначено, що він закінчується 28.11.2019, але в будь-яком у разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою текст договору факторингу №28/1118-01 викладено у новій редакції.

Зокрема, пункти 1.3, 4.1 викладено у такій редакції: право вимоги право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитним договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Пунктом 8.2. указаного договору визначено, що строк цього Договору починає перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якомуразі до моменту належного та повноговиконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та позивачем (фактор) було укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити позивачу права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошовікошти у розпорядженння клієнта за плату на умовах визначених цим договором.

Пунктом 8.2. указаного договору визначено, що строк цього Договору починаєперебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якомуразі до моменту належного та повноговиконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Договір кредитної лінії між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено 01.10.2021, натомість, договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , та у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018.

Право вимоги до ОСОБА_1 указано лише у реєстрі прав вимоги № 163 від 07.12.2021, і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року. При цьому, суд звертає увагу, що витяг із указаного реєстру містить лише підпис директора ТОВ «Таліон Плюс» (а.с.96).

За даних обставин передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу, неможливо. Тому право вимоги до боржника ОСОБА_1 ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу від 28 листопада 2018 року набуто не було, а тому, відповідно, не могло бути передано надалі за договором факторингу №20102022 від 20.10.2022 позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких додаткових угод щодо продовження строку дії факторингу №28/1118-01 до 31.12.2022.

Майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, та сторони не могли передбачити, що 01.10.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір кредитної лінії №488824343 із відповідачем.

Отже, позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №488824343, оскільки кредитний договір був укладений 01.10.2021, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто за три роки до укладення кредитного договору.

Також, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28.11.2018.

Ураховуючи, що ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передано цим товариством на підставі наступного договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 до ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів», у якого, за вище наведених обставин, відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 01.10.2021 між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

За даних обставин, у задоволенні позовних вимог у цій частині позову слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.49), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 526,90 грн (3028х9840/56548,20).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 9 840 (дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп заборгованості за договором №40731 від 17.09.2021, що складається із: заборгованості за кредитом 3 000 грн 00 коп, заборгованості за процентами 6 840 грн 00 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 526 (п`ятсот двадцять шість) грн 90 коп судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.03.2025.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, )

Відповідач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя Н. В. Маслюк