Справа № 541/111/25
Номер провадження 2-о/541/47/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 березня 2025 року м.Миргород

05 березня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участі секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання, заінтересована особа - Миргородська міська рада,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, а саме зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , з грудня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до дня смерті матері, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що в АДРЕСА_1 проживала її мати ОСОБА_2 1937 року народження. В грудні 2018 року мати занедужала, не мала можливості себе обслуговувати і вона вимушена була, покинувши своє місце постійного проживання, переїхати жити до неї. Так з цього часу вона проживала з мамою в її будинку, доглядала за нею. В цей час вона була зареєстрована за іншою адресою, а саме по АДРЕСА_2 .

За життя мати зробила заповіт яким все належне їй майно в повному обсязі заповіла ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років ОСОБА_2 померла.

На момент смерті ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0771 га, що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловий будинок, розміщений за цією ж адресою.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст..1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На момент смерті матері вона постійно проживала з нею, про відмову від спадщини не заявляла, вважала себе такою, що прийняла спадщину і тому до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини не зверталась.

В грудні 2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Наконечної Н.П (м.Миргород, вул. Незалежності. 16) для оформлення спадщини та отримання Свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії мотивуючи тим, що заявниця у терміни визначені для прийняття спадщини не подала відповідну заяву та не була зареєстрована за однією адресою з померлою.

Оскільки в позасудовому порядку заявниця не може підтвердити факт спільного проживання із спадкодавцем, вона вимушена звернутися для вирішення даного питання до суду.

Ухвалою суду від 16.01.2025 року провадження у даній справі відкрито та призначено судове засідання.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтримала, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в заяві, просила її задовольнити.

Представник Миргородської міської ради в судове засідання не з`явився, згідно поданої до суду заяви просив справу розглядати у відсутності представника заінтересованої особи, проти задоволення вимог заяви не заперечував (а.с. 26).

Суд, вислухавши пояснення заявниці, покази свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов висновку про те, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив суду, що він друг заявниці, йому відомо, що з грудня 2018 року по день смерті, ОСОБА_1 постійно проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки мати хворіла та потребувала постійного догляду, неодноразово приїзжав і допомагав по господарству.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона є співробітницею заявниці, зазначила, що ОСОБА_1 коли захворіла її мати, відразу переїхала до неї жити, оскільки доглядала та піклувалася про матір, тобто спільно проживали з кінця 2018 року по день смерті ОСОБА_2 .

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази судом встановлено наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 21.03.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миргород, Полтавської області (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Миргород Полтавської області, батьком якої є ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 щодо підтвердження ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_8 та взяла прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , актовий запис № 312 від 28.02.1985 року (а.с. 6).

Відповідно до акту №988/03-24 від 13.12.2024 виданого організаційним відділом Миргородської міської ради ОСОБА_1 , на момент смерті матері ОСОБА_2 постійно проживала з нею в період з грудня 2018 року по момент смерті матері, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 здійснювала догляд за хворою матір`ю, підтримувала в належному стані будинковолодіння, що належить її матері та прилеглу до неї територію за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 12).

Відповідно до заповіту від 15.12.2015 року яким ОСОБА_10 все належне їй майно в повному обсязі заповіла ОСОБА_1 (а.с. 10).

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Н.П. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 (а.с.11).

Таким чином, судом встановлено, що заявниці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 ..

Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Обставини проживання заявниці ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, а саме показаннями свідків та письмовими доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявниця ОСОБА_1 , постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 , на момент її смерті в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала за нею догляд, піклувалася та підтримувала в належному стані будинковолодіння.

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 76-81, 89, 95, 263-265, 273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з грудня 2018 року по день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. А. Морозовська