Номер провадження 2/754/1030/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2025 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику стрін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенернго» про захист прав споживача комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенернго» про захист прав споживача комунальних послуг.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та було надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Позивачем на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки було усунуто зазначені судом недоліки, ухвалою суду від 05.11.2024 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є споживачем комунальних послуг відповідача в частині опалення житла. Квартира позивача обладнана лічильником гарячої і холодної води. Лічильник гарячої води №6821168 перебуває на обліку у відповідача.

04.03.2019 року представником відповідача складено акт прийняття на комерційний облік лічильника гарячого водопостачання. З зазначеного часу гаряча вода не отримувалась, квартира обладнана бойлером. Лічильник використовувався як засіб на підтвердження відсутності споживання води. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» - суб`єкт господарювання зобов`язаний своєчасно з дотриманням встановлених міжповірчих інтервалів подавати … засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на переодичнуповірку. Відповідач своєчасно необхідних заходів не вжив і до цього часу повірку не провів. Навпаки, в щомісячних квитанціях, з липня 2024 року, він висунув мовчазну вимогу до позивача, на проведення повірки лічильника за рахунок позивача, став проводити нарахування за фактично не спожиту гарячу воду, якою позивач не користується. З липня 2024 року позивач відключив електронну систему прийняття даних лічильника гарячого водопостачання для використання, подання даних. По документації лічильника води, міжповірочний час для цього пристрою складає чотири роки. Цей період сплив в лютому 2023 року. Таким чином, згідно діючих законів і підзаконних актів, покладання на споживача (фізичну особу, яка не є суб`єктом підприємницькою діяльності) обов`язку сплачувати за власний рахунок проведення робіт з повірки лічильників води не грунтується на Законі і є протиправним, рахуючи те, що ч. 1 ст. 19 Конституції України зазначає, ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Згідно рахунків, що виставляються за комунальні послуги, на користь відповідача позивачем сплачується: - плата за абоненське обслуговування гарячого водопостачання; - плата за обонентське обслуговування теплової енергії.

16.08.2024 року на адресу відповідача направлено лист - звернення і позивачу запропоновано виконати свої обов`язки, викладені в законах, нормативних актах Уряду, інших підзаконних актах, якими врегульовано тематику повірки лічильників води. В супереч Закону України «Про звернення громадян» відповіді на адресу позивача не отримано. Таким чином, своїми діями відповідач завдав позивачу душевні страждання. Відповідачем грубо порушене право позивача, визначене законом - не оплачувати вартість комунальних послуг. Позивач вважає, що відповідач є природним монополістом на ринку, використовує це і позивач не може повністю відмовитись від його послуг, а тому вимушений сплачувати незрозумілі платежі за абонентське обслуговування ВКО. Крім того, відповідачу достовірно відомо про те, що споживач не використовує його «товар», він намагається одержати платцу з ненадану послугу-продукцію. Явне зловживаня монопольним становищем зв`язаним з шахрайством. Відповідач повністю, нахабно ігнорує діюче законодавство стосовно проведення повірки лічильника. Крім того, у зв`язку з не проведенням своєчасної повірки, позивач вимушений був готувати лист, відправлений 16.08.2024 року, чекати відповіді, витрачати особисті гроші на поштове відправлення. На підставі викладеного позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача та покласти на нього виконати вимоги закону, за особистий рахунок провести повірку лічильника гарячої води №6821168, встановленого за адресою: АДРЕСА_1 , на протязі місяця з часу вступу в закону силу рішення суду. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., стягнути з відповідача на користь позивача плату за поштове відправлення листа в розмірі 62,00 грн., скасувати всі незаконні нарахування за неспожиту гарячу воду.

22.11.2024 року від позивача на адресу суду надійшов лист-пояснення з додатком.

17.12.2024 року від сторони відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволені позову, зазначаючи, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Повірка законодавчо врегульовання засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та повірочними лабораторіями, уповноваженими на проведення повірки відповідних засобів. Таким чином, проведення повірки квартирного засобу обліку гарячої води здійснюється за рахунок його власника, тобто споживача відповідної комунальної послуги. На момент виникнення договірних відносин з позивачем, а саме з 01.05.2018 року, діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №1875- IV від 24.06.2004 року Так, ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір на надання послуг з централізованого опалення (ЦО), послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ), послуг з водовідведення ( з використанням внутрішньо будинкових систем) , що укладається виконавцем із споживачем-фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 28.03.2018 року у газету Київської міської ради «Хрещатик» від 28.03.2018 року №34 (5085), розміщено оголошення про те, що КП «Київтеплоенерго» стає виконавцем послуг з ЦО та ЦПГВ та розміщено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є договором приєднання та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому законом порядку не надали заперечення щодо його умов. Таким чином, правовідносини між сторонами у спірний період з 2019 року по 2021 року регулювалися умовами договору приєднання, що розроблений на основі типового договору. З 01 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189 (Закон), яким передбачено нові види комунальних послуг та порядки їх надання. Повірка лічильника здійснюється за рахунок власника такого вузла розподільного обліку, тобто за рахунок позивача. Отже, за відсутності даних про проходження повірки вузлом розподільного обліку, розрахунки здійснюються як зі споживачем, без врахування показань такого вузла обліку.

06.01.2025 року на адресу суду від позивача надійшла заява (додаткові пояснення).

20.01.2025 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги.

10.02.2025 року від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення.

11.02.2025 року від сторони відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, що встановлений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів., а згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Крім того, ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 . КП «Київтеплоенерго» надає позивачу послуги з централізованого постачання гарячої води.

Згідно з даними програмного комплексу для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги в квартирі АДРЕСА_1 , облік споживання гарячої води здійснювався індивідуальним засобом обліку гарячої води зав. № 6821168 марки КВ - 15 №197773, дата останньої метрологічної повірки 12.02.2019 року.

Згідно із п. 18 ст. 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться за методиками повірки, які визначаються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності, або національними стандартами, на які є відповідні посилання в нормативно-правових актах цього центрального органу виконавчої влади.

Обслуговування засобу вимірювальної техніки здійснюється відповідно до паспорта виробу з урахуванням вимог Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого Наказом Мінекономрозвитку від 8 лютого 2016 року № 193. Обслуговування іншого обладнання вузла комерційного обліку - згідно із супровідною документацією, якщо таку документацію передбачено виробником. У разі обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку за рахунок співвласників повна відповідальність за наслідки від неналежного або не в повному обсязі виконання робіт з обслуговування вузлів комерційного обліку несуть співвласники.

Повірка засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла (вузлів) комерційного обліку, здійснюється з урахуванням Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року № 474.

Відповідно до Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року № 474 - порядок визначає процедуру подання на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб електричну енергію і газ, комерційних розрахунків за спожиту теплову енергію і воду (далі - засоби вимірювальної техніки), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку.

Дія цього Порядку поширюється на операторів зовнішніх інженерних мереж (суб`єктів господарювання), що здійснюють обслуговування засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду), суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- та газопостачання для побутових потреб (далі - виконавці), а також споживачів відповідних послуг - фізичних осіб, співвласників багатоквартирного будинку, у власності яких перебувають засоби вимірювальної техніки (далі - споживачі).

Відповідно до п. 3 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року № 474, періодичній повірці, обслуговуванню та ремонту підлягають засоби вимірювальної техніки, які введені в експлуатацію в установленому порядку.

Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» для всіх лічильників води установлено міжповірочний інтервал 4 роки.

Судом встановлено, що у лютому 2023 року у зв`язку з простроченням терміну метрологічної повірки індивідуальний засіб обліку гарячої води позивача було знято з обліку в програмному комплексі для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги.

Вже з лютого 2023 року відповідачем нарахування за послугу з постачання гарячої води по вищезазначеній квартирі проводились згідно з показаннями будинкового засобу обліку як для квартири, яка не має квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири.

На дату настання строку останнього проведення повірки лічильника - 12.02.2019 року чинною була редакція Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», ст.17 цього Закону в редакції від 02 серпня 2017 року (чинна на 02 березня 2019 року) періодична повірка, обслуговування та ремонт, монтаж, демонтаж вузлів, що забезпечують облік спожитої енергії та води покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Після 01 травня 2019 року - дати внесення змін до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», було визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплових енергії та води в квартирах будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічно ст. 6 Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» врегульовано, що вказане обслуговування здійснюється за рахунок власників, якщо інше не встановлено законом або договором.

На момент укладання між сторонами договору від 01.05.2018 року про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води договору діяла стара редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-1V від 24 червня 2004 року, який втратив чинність на підставі нового Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VШ від 09 листопада 2017 року, який набув з 01 січня 2019 року, відповідно до якого договори про надання комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом України, зберігають чинність протягом одного року.

Як вказано вище, на час укладання між сторонами договору, діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-1V від 24 червня 2004 року, відповідно до ч. 7 ст. 26 якого, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання ( ст. 26 доповнено ч. 7 згідно із Законом № 1198-VII від 10 квітня 2014).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів, тобто квартирний засіб обліку теплової енергії (лічильник).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено, що обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 02 листопада 2017 року, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, проведення повірки квартирного засобу обліку є обов`язком його власника, тобто споживача відповідної комунальної послуги.

Виняток з зазначеного правила можливий тільки у випадку покладення законом або договором такого обов`язку на іншого суб`єкта відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Також, абз. 5 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, що діяла станом на 2019 року, тобто в період з якого не приймаються до розрахунків показання вузла розподільного обліку теплової енергії) визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Стороною відповідача у відзиві на позов вказувалось, що оскільки засіб обліку спожитої теплової енергії останній раз повірений був в лютому 2019 року, то він був знятий теплопостачальною організацією з обліку.

Як слідує з відповіді на відзив на позов, позивачем не заперечувалось, що з лютого 2023 року засіб вузла розподільного обліку знято з абонентського обліку.

Отже, враховуючи положення Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у ситуації, яка склалась між сторонами, та досліджено судом, повірка повинна здійснюватися за рахунок власника вузла розподільного обліку.

Посилання позивача, що відповідно до договору, саме на відповідача покладено обов`язок проводити періодичну повірку засобів обліку гарячої води та центрального опалення, обслуговування, ремонт, втому числі демонтаж, транспортування та монтаж є безпідставними.

Доводи позивача, щодо обов`язку відповідача проведення чергової (у лютому 2023 року) повірки лічильника обліку гарячого водовідведення, не ґрунтуються на нормах законів у сфері надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води.

Отже, на час виникнення у позивача обов`язку здійснити повірку засобу обліку спожитої теплової енергії обліку води (лютий 2023 року), така повірка мала бути здійснена за рахунок позивача.

Що стосується позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. (ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналіз положень ст. 11 та ст. 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджуються факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач ОСОБА_1 жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди з вини КП «Київтеплоенерго» суду не надав, таким чином, позов в цій частині також задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, оцінивши у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Позов подано в порядку Закону України «Захисту прав споживачів», відповідно до ч. 3 ст. 22 цього Закону споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову позивача, звільненого від сплати судового збору, відповідні судові витрати слід віднести на рахунок держави. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», ст.ст. 12, 13, 81, 86, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенернго» про захист прав споживача комунальних послуг - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Деснянський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06.03.2025 року.

Суддя Н.Д.Буша