ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3704/24 Номер провадження 22-ц/814/2296/25Головуючий у 1-й інстанції Овчаренко О. Л. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення матеріальної допомоги для часткової компенсації на опалення приватного будинку (придбання дров)

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача матеріальну допомогу у розмірі 6700,00 грн. для часткової компенсації на опалення приватного будинку (придбання дров) за 2023 рік.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку з пічним опаленням. 11.12.2015 він був прийнятий на посаду лісника Лубенського агролісництва, у подальшому 01.06.2016 переведений на посаду майстра лісу. З 01.06.2019 підприємство ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» було реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Полтавське лісове господарство».

Наказом Держземагенства лісових ресурсів України №922 від 28.10.2022 ДП «Полтавське лісове господарство» було припинено шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

22.01.2024 його було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 8.5 розділу VIII «Соціальний пакет» колективного договору між Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» та трудовим колективом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на 2023-2025 роки він як працівник підприємства мав право на отримання матеріальної допомоги у розмірі 6700,00 грн. для часткової компенсації на опалення приватного будинку (придбання дров), однак у 2023 році така допомога йому виплачена не була. У зв`язку з цим 01.03.2024, 11.03.2024 та 24.06.2024 він звертався до відповідача із заявами про виплату йому матеріальної допомоги на придбання дров у розмірі 6700,00 грн.

15.08.2024 він отримав листа №1535/28.2-2024 від 26.07.2024, яким було повідомлено про те, що на момент подання заяв про виплату йому матеріальної допомоги він вже не був працівником підприємства, а тому п. 8.5 розділу VIII «Соціальний пакет» колективного договору Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на нього не поширюється.

Вважає, що такими діями відповідач порушує його соціальні права, оскільки у 2023 він був працівником підприємства вже понад 5 років, його середня заробітна плата становила менше ніж 3 мінімальні заробітні плати, встановлені згідно законодавства, проживав у будинку з пічним опаленням, а тому мав право на отримання даного виду матеріальної допомоги за 2023 рік.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позову у зв`язку із його необгрунтованістю та недоведеністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що місцевий суд не надав належної правової кваліфікації відносинам сторін, виходячи із тих фактів, що були встановлені в ході розгляду справи, та не вирішив, яка правова норма підлягає застосування для вирішення спору, формально пославшись на те, що заяву було подано після припинення трудових відносин.

Вказував, що суд не врахував того, що позивач, як працівник у 2023 році та як особа, яка з 2005 року отримує пенсію по інвалідності ІІ гр., учасник ліквідації аварії на ЧАЕС, має право на отримання вищезазначеної допомоги не тільки з підстави, визначеної п. 8.5 розділу VIII, а й з підстави відповідно до п.1.5. розділу І колективного договору.

Зазначено, що судом були повністю проігноровані його доводи з приводу того, що відповідачем не виконуються умови колективного договору щодо соціального захисту працівників, оскільки в Лубенському лісництві ні в 2023 році, ні в 2024 році керівник не надавав дозволу та не приймав від працівників заяви на отримання матеріальної допомоги для часткової компенсації на обігрів квартир (сплати комунальних платежів за опалення) та опалення приватних будинків (придбання дров).

У відзиві Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду- без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що відмова у наданні матеріальної допомоги позивачу є цілком обґрунтованою, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, дослідив всі обставини, заслухавши доводи та заперечення обох осіб.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, вбачається наступне:

- 11.12.2015 прийнятий на посаду лісника Лубенського агролісництва;

- 01.06.2016 переведений на посаду майстра лісу Лубенського агролісництва;

- підприємство ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» з 01.06.2019 реорганізовано шляхом приєднання до підприємства ДП «Полтавське лісове господарство»;

- ДП «Полтавське лісове господарство» припинено шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»;

- 05.01.2023 продовжено дію трудового договору та зараховано до філії «Полтавське лісове господарство ДП «Ліси України» ч. 6 ст. 36КЗпП України;

- 22.01.2024 звільнений у зв`язку зі скороченням чисельності штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно довідки вих.№18-6/10/77 від 06.03.2024, виданої виконавчим комітетом Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок, в якому він проживає, має пічне опалення та потребує забезпечення твердим паливом.

ОСОБА_1 звернувся з заявою від 01.03.2024, адресованою директору філії «Полтавське лісове господарство», в якій просив виплатити йому матеріальну допомогу на придбання дров в сумі 6700,00 грн згідно прийнятого колективного договору ДП «Ліси України» від 30.06.2023 по розділу VIII пункту 8.5 за 2023 рік.

ОСОБА_1 звернувся з аналогічною заявою від 11.03.2024, адресованою голові профспілки філії «Полтавське лісове господарство».

ОСОБА_1 звернувся з листом вимогою від 24.06.2024 до Філії «Полтавське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в якому зазначив, що неодноразово письмово звертався з відповідною заявою про часткову компенсацію опалення приватних будинків (придбання дров) за 2023 рік до керівництва Філії «Полтавське Лісове Господарство» ДП «Ліси України», але всі його листи були проігноровані. Вимагає виконати свої зобов`язання за колективним договором про часткову компенсацію опалення приватних будинків (придбання дров) та перерахувати вказані кошти на його картковий рахунок.

З відповіді Філії «Полтавське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» вих.№1535/28.2-2024 від 26.07.2024, адресованої ОСОБА_1 , вбачається, що останній відповідно до наказу №48 від 22.01.2024 припинив свою діяльність у Філії 22.01.2024. Додані ним заяви до вимоги датовані 01.03.2024 та 11.03.2024, отже ОСОБА_1 звертався з заявами в період, коли не являвся працівником підприємства, а тому норма п.8.5 розділу «Соціальний пакет» Колективного договору, з моменту звільнення, тобто з 23.01.2024 на нього не поширюється.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , будучи працівником підприємства, не подав роботодавцю заяву про виплату йому за 2023 рік матеріальної допомоги для часткової компенсації на опалення приватного будинку (придбання дров), що передбачено п.8.5 розділу VІІІ колективного договору, а звернувся з такими заявами вже після припинення трудових правовідносин, суд прийшов до висновку, що підстави для виплати позивачу зазначеної матеріальної відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першастатті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Статтею 10 КЗпП України встановлено, що колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників (частина перша статті 18 КЗпП України).

Частиною третьою статті 13 КЗпП України визначено, що колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників (частина перша статті 9-1 КЗпП України).

Положеннями колективного договору між Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» та трудовим колективом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на 2023 2025 роки (в редакції чинній на момент подання позивачем заяв про виплату матеріальної допомоги для часткової компенсації на опалення приватного будинку (придбання дров)), зокрема, передбачено:

- п.1.5. розділу І - договір поширюється на всіх працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілки, а також на працівників виборних органів профспілкових організацій підприємства. Окремі положення, що стосуються соціально-побутових питань, компенсацій та пільг, а також, що визначаються за згодою сторін, поширюються на пенсіонерів, які оформили пенсію на лісогосподарських підприємствах, правонаступником яких є ДП «Ліси України», та безпосередньо на ДП «Ліси України», інвалідів внаслідок трудового каліцтва або професійних захворювань та сім`ї працівників, загиблих на виробництві та під час АТО, ООС та захисту країни під час російсько-української війни (військовий стан у зв`язку зі збройною агресією російської федерації введений з 24.02.2022).

- п. 8.5 розділу VІІІ - для часткової компенсації на обігрів квартир (сплати комунальних платежів за опалення) та опалення приватних будинків (придбання дров) виплачувати матеріальну допомогу працівникам Підприємства 6700 грн., один раз на рік згідно заяви працівника за умови, що даний працівник відпрацював на підприємстві не менше 5 років і має середню заробітну плату менше ніж три мінімальні заробітні плати, встановленні згідно законодавства (за останній рік роботи).

З аркушу ознайомлення з колективним договором державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на 2023 2025 роки, затвердженим протоколом від 30.06.2023 №1 Лубенського лісництва, вбачається, що в ньому наявний особистий підпис майстра лісу ОСОБА_1 .

Оскільки умови колективного договору передбачають виплату матеріальної допомоги для часткової компенсації на опалення приватного будинку (придбання дров) один раз на календарний рік згідно заяви працівника, а ОСОБА_1 звернувся до відповідача з відповідача після припинення трудових відносин, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, відносно того, що на момент припинення трудових правовідносин він вже був пенсіонером по інвалідності 2 групи учасником війни, ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому мав право на отримання відповідної матеріальної компенсації, колегія суддів відхиляє, оскільки умовами колективного договору, який має вичерпний перелік підстав та умов для набуття права на отримання певного виду виплат, не передбачено виплату матеріальної допомоги для опалення будинків, що мають пічне опалення з підстав наявності у позивача відповідного статусу.

Не заслуговують також на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не виконуються умови колективного договору щодо соціального захисту працівників, оскільки вказане не підтверджено жодними доказами.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права апеляційна скарга не містить.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль