Справа № 591/9649/25
09 грудня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Савєльєвої А.І.,
за участю секретаря Доценко Т.Г.,
розглянувши в залі суду м. Охтирка за правилами спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», представник позивача адвокат АО «АПОЛОГЕТ» Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
31.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 46-МЛ від 31.01.2020, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 4364351 від 18.04.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3488086 від 13.11.2019 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з договором відступлення прав вимоги 46-МЛ від 31.02.2020.
Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 29.08.2025 справу направлено за підсудністю до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.
Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення учасників справи, у якій відповідачеві відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов.
Представник позивача в позовній заяві просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
Відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи без її участі не подала, у зв`язку з чим суд вирішує справу відповідно до ст.ст. 280-284 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору узгоджено строк кредитування, а саме строком на 10 днів з 13.11.2019; термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 30.10.2021.
Згідно з п. 1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту становить 1200,00 грн, яка нараховується за ставкою 12,00% від суми кредиту одноразово.
Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом - 2000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно з п. 1.6 кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника.
За пунктом 2.3.1 кредитного договору позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту.
Відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно з п. 6.14 Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п. 2.5 Договору.
Відповідно до п. 6.1. кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний, зокрема, через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що підтверджується платіжним дорученням від 13.11.2019 № 3330556 (а.с. 25 зворот).
Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 31.01.2020 № 46-МЛ, ТОВ «МІЛОАН» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» прийняв право грошової вимоги, що належить ТОВ «МІЛОАН», і став кредитором за кредитними договорами укладеними між ТОВ «МІЛОАН» та боржниками, вказаними у реєстрі боржників. За цим договором ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуває право грошових вимог, включаючи вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (а.с. 27-31).
Згідно з вимогами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Положеннями ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 31.01.2020 № 46-МЛ, ТОВ «МІЛОАН» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» прийняв право грошової вимоги, що належить ТОВ «МІЛОАН», і став кредитором за кредитними договорами укладеними між ТОВ «МІЛОАН» та боржниками, вказаними у реєстрі боржників. За цим договором ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуває право грошових вимог, включаючи вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (а.с. 27-31).
У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.
У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Таким чином, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Доказів того, що ОСОБА_1 належним чином виконала зобов`язання як до, так і після відступлення права вимоги, нею не надано.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами суд дійшов наступного висновку.
Як було зазначено вище, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом: 2000,00 грн. які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
При цьому, як вбачається з кредитного договору, сторони погодили, що кредит надається строком на 10 днів з 13.11.2019. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 10 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 10 днів.
Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 2000,00 грн (п. 1.5.2), а тому суд дійшов висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на таке.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідно до п. 1.4 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 23.11.2019, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 24.11.2019 відповідно до п. 1.6 договору відсутні.
Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором № 3488086 від 13.11.2019 був пролонгований позичальником, тому строк кредитування становив 10 днів.
Вищенаведені висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними в Постанові Сумського апеляційного суду від 27.05.2025 у справі № 577/1733/24, провадження № 22-ц/816/726/25.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафом у розмірі 5000,00 гривень, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 18 Прикінцевих перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання за договором, відповідно якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від
відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що таке прострочення неустойка (штраф, пеня) та інші платежі сплата за яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за (прострочення виконання, невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісії в розмірі 1200 грн суд вважає за необхідне зазначити, що в кредитному договорі № 3488086 не зазначено та товариством не надано доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням кредиту, який надається позивачу та за які товариством встановлена комісія. Отже, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача комісії у розмірі 1200,00 грн за надання кредитних коштів.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, витрати на правничу допомогу позивач доводить Договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, актом № 1369 наданих
послуг, детальним описом наданих послуг від 05.08.2025 до акту № 1369 від 01.07.2025 за договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 на суму 8 000 грн. (а.с.34 зворот - 35).
При вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії витрат на професійну правничу допомогу.
При вирішення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (становлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Лавенс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн., який є завищеним, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн.
Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с. 6).
Таким чином, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог (39,7%), на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 1757,25 грн ((2000 грн + 2422,40 грн) х 39,7%).
Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 178, 247, 265, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 205, 207, 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 610-611, 615, 626-629 ЦК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», представник позивача адвокат АО «АПОЛОГЕТ» Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Охтирським міськрайонним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.І.Савєльєва