Справа № 2-705/11
Провадження № 6/946/152/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла заяву ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

04.12.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду, якою просить: накласти заборону на користування та експлуатацію самовільних будівель, розташованих в АДРЕСА_1 , до повного виконання постанови Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року по цивільній справі № 2-705/11 по їх знесенню; стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий збір.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що 16.07.2021 року головний державний виконавець Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) А.Д. Парапір своєю постановою відкрив виконавче провадження N? 66101742 на підставі виконавчого листа N? 2-705/11, виданого 23.06.2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року у цивільній справі N? 2-705/11, якою суд зобов?язав боржницю ОСОБА_2 знести самовільні будівлі, усунути проникнення стоку ливневих вод і атмосферних опадів з дахів всіх належних їй будівель і з території її земельної ділянки на територію земельних ділянок Кіосєвих, відновити межові знаки та демонтувати огорожу. Реєстраційний номер виконавчого провадження: 66101742. Ідентифікатор доступу: АБЕАДВ17555А.

Досі виконавче провадження не виконано. Хоча при сумлінному виконанні посадових обов?язків, з дотриманням усіх процесуальних строків, державний виконавець зобов?язаний був виконати рішення суду ще у травні 2023 року.

30.10.2025 року на черговому прийомі громадян з відео зв?язку начальник УЗПВР в Одеській обл. ПМУ МЮ (м. Одеса) І.В. Бондарев ще раз наказав державному виконавцю А.Д. Парапіру: протягом двох тижнів вирішити питання щодо залучення підрядника для знесення самовільних будівель. 14.11.2025 року, зазначений двотижневий термін закінчився, при цьому від державного виконавця А.Д. Парапіра, як і раніше, немає жодної роботи, а тому і результат, як і раніше, нульовий.

Проте державний виконавець А.Д. Парапір діє навпаки. Його зусилля спрямовані на затягування виконання виконавчого провадження на користь боржниці ОСОБА_3 , тобто вигодонабувачем від такого затягування є боржниця ОСОБА_3 , яка продовжує незаконну експлуатацію самовільних будівель, яких уже понад два з половиною роки не повинно існувати.

Очевидно, що у даному виконавчому провадженні існує корупційний ризик. На його усунення необхідно заборонити боржниці ОСОБА_2 користуватися самовільними будівлями до повного виконання рішення суду щодо їх знесення, тим самим державний виконавець А.Д. Парапір та боржниця ОСОБА_2 будуть позбавлені сенсу та вигоди у затягуванні виконання виконавчого провадження.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 431 ЦПК України, за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 150 цього Кодексу.

Таким чином, заява про забезпечення виконання рішення суду розглядається в порядку розгляду заяв про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Постановою Вищого спеціалізованого суду від 30.03.2012 року № 6 Про практику застосування судами статті 376 ЦКУ (про правовий режим самовільного будівництва) (п. 29) визначено, що до розгляду справи по суті суд з урахуванням підстав позову за заявою позивача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України може вирішити питання щодо забезпечення позову шляхом накладення заборони на експлуатацію такого об`єкта нерухомості.

Судом встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2013 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Ізмаїльської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, відділу Держземагенства у м. Ізмаїлі Одеської області, комунального підприємства Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації, комунального підприємства Вишукувач, приватного підприємства Геоінформсервіс, відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору міжвідомча комісія виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області - задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у користуванні земельними ділянками, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 (у відповідності до додатку № 3 до висновку експерта № 50 по судовій будівельно технічній експертизі у цивільній справі № 2- 705/11, складеного 19.03.2013 року експертом Цуркан В.І.). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (у відповідності до додатку № 3 до висновку експерта № 50 по судовій будівельно технічній експертизі у цивільній справі № 2- 705/11, складеного 19.03.2013 року експертом Цуркан В.І.). Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 встановити межовий знак у поворотній точці № 7 (місце розташування якої відносно державної геодезичної сеті визначається координатами: Х, м. 5015570, 930; Y, м. - 3247954, 380) між їхніми земельними ділянками та земельною ділянкою ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_4 встановити 1/2 частину межі між її земельною ділянкою і земельною ділянкою ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 у вигляді твердої межи в напрямку від поворотної точки № 7 (місце розташування якої відносно державної геодезичної сеті визначається координатами: Х, м. 5015570, 930; Y, м. - 3247954, 380) до поворотної точки № 4 (місце розташування якої відносно державної геодезичної сеті визначається координатами: Х, м. 5015597, 140; Y, м. - 3247955, 710) згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2 і координат даних точок у державній геодезичної сеті (лінія ВГ). Зобов`язано ОСОБА_1 встановити частину межі між її земельною ділянкою і земельною ділянкою ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 у вигляді твердої межи від поворотної точки № 7 (місце розташування якої відносно державної геодезичної сеті визначається координатами: Х, м. 5015570, 930; Y, м. - 3247954, 380) до початку лінійної споруди - цегляної огорожі, яка визначає суміжну межу землевласників, в напрямку до поворотної точки № 1 (місце розташування якої відносно державної геодезичної сеті визначається координатами: Х, м. 5015573, 550; Y, м. - 3247933, 110) згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2 і координат даних точок у державній геодезичної сеті (лінія ГА). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року (провадження 22-ц/813/2214/21) рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2013 року було скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступник - ОСОБА_1 ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступник - ОСОБА_1 ) про визнання недійсним державного акту серії ЯГ № 942173 від 11.01.2007 р. на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 ; зобов`язання ОСОБА_2 знести самовільні будівлі та усунути проникнення стоку ливневих вод і атмосферних опадів з дахів всіх належних їй будівель і з території її земельної ділянки на територію земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступник - ОСОБА_1 ), зобов`язання ОСОБА_2 відновити межові знаки та зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати огорожу з території земельної ділянки ОСОБА_4 , незаконно встановлену 01.06.2009 р. ОСОБА_2 під керівництвом ВДВС, під час примусового виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 23.03.2005 року.

Ухвалено у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступник - ОСОБА_1 ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишені без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступник - ОСОБА_1 ) про визнання недійсним державного акту серії ЯГ № 942173 від 11.01.2007 р. на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 ; зобов`язання ОСОБА_2 знести самовільні будівлі та усунути проникнення стоку ливневих вод і атмосферних опадів з дахів всіх належних їй будівель і з території її земельної ділянки на територію земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступник - ОСОБА_1 ), зобов`язання ОСОБА_2 відновити межові знаки та зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати огорожу з території земельної ділянки ОСОБА_4 (правонаступник - ОСОБА_1 ), незаконно встановлену 01.06.2009 р. ОСОБА_2 під керівництвом ВДВС, під час примусового виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 23.03.2005 року були задоволені.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (правонаступник - ОСОБА_1 ) було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22.02.2023 року постанову Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року було залишено без змін (провадження № 61-9635св21).

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Постановою головного державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапіра А.Д. від 16.07.2021 року відкрито виконавче провадження № 66101742 на підставі виконавчого листа № 2-705/11, виданого 23.06.2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року у цивільній справі № 2-705/11.

Постановою головного державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапіра А.Д. від 26.11.2025 року було відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-705/11 виданого 23.06.2021 до 10.12.2025.

Таким чином, виконавче провадження № 66101742 триває.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 66101742 триває вже більше чотирьох років, проте судове рішення у даному виконавчому провадженні досі не виконано.

Суд вважає, що продовження користування та експлуатації ОСОБА_2 самовільними будівлями, розташованими в АДРЕСА_1 ускладнює виконання рішення суду про знесення цих самовільних будівель, оскільки продовження користування та експлуатації будівель унеможливлює їх відключення від комунікацій та проведення інших підготовчих дій перед знесенням.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. У контексті вищезазначеного, суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Суду у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

Відповідно до принципу розумності, суд зазначає, що рішення суду, як правомірна приватно-правова конструкція, не повинно використовуватися учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню.

Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALA v. UKRAINE, № 4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 03 липня 2014 року).

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду та заборонити ОСОБА_2 користування та експлуатацію самовільних будівель, розташованих в АДРЕСА_1 , до повного виконання постанови Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року по цивільній справі № 2-705/11 по їх знесенню.

Заявник подав до суду заяву про забезпечення виконання рішення суду відповідно до ст. 151152 ЦПК України, за подання якої сплатив судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджується чеком № ЕрМОСВСх_94 від 04.12.2025 року.

У поданій заяві стягувач просить стягнути зазначений судовий збір з ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється судом у рішенні, ухваленому за результатами розгляду справи по суті, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного суд доходить висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 141, 149-154, 157, 353, 431 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 користування та експлуатацію самовільних будівель, розташованих в АДРЕСА_1 , до повного виконання постанови Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 року по цивільній справі № 2-705/11 по їх знесенню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Стягувач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Боржник ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Ухвала набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: О.Я.Присакар