Постанова

Іменем України

06 березня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/6005/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Поливач Л. Д.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва

від 16 грудня 2024 року про повернення позовної заяви

в складі судді Єросової І. Ю.

у цивільній справі №759/24335/24 Святошинського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Борейка Максима Валерійовича,

треті особи: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

про скасування арешту з майна та визнання права власності на спадкове майно,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

14 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Борейка М. В., в якому просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину спадково майна - квартири АДРЕСА_1 ;

- зняти арешт з 1/4 частини спадково майна - квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено позивача про наслідки її невиконання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2024 року про залишення позову без руху.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач не в повній мірі сплатив судовий збір.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

26 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду про не сплату судового збору у повній мірі є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказувала, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2024 її позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що не доплачено судовий збір в сумі 3 564,30 грн та не зазначено відомостей про наявність або відсутність в учасників справи електронного кабінету. Проте, суд першої інстанції не врахував, що до позовної заяви долучено чотири квитанції про сплату судового збору на суму 3 633,60 грн, 1 073,60, 137,60 грн та 5 621,58 грн, що разом становлять суму судового збору 10 466,38 грн і є повною сплатою судового збору за одну вимогу немайнового характеру про зняття арешту з майна (1 211,20 грн) та за вимогу майнового характеру з ціною позову 925 518 грн (9 255,18 грн). Додала, що поза увагою залишилася платіжна інструкція №196 від 05.11.2024 про сплату судового збору в сумі 5 621,58 грн, яка була долучена до позовної заяви.

Судом також не враховано, що позовна заява містить відомості про відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача ОСОБА_3 та натомість містить відомості про наявність електронного кабінету в інших учасників справи.

Зазначала, що оскільки ухвала суду про залишення позовної заяви без руху не оскаржується окремо від рішення суду, то на виконання ухвали суду вона подала заяву про усунення недоліків та повторно долучила чотири квитанції про сплату судового збору на загальну суму 10 466,38 грн, а також повторно зазначила відомості щодо наявності чи відсутності електронного кабінету.

Суд дійшов неправильного висновку, що судовий збір сплачено ОСОБА_1 не в повній мірі, оскільки помилково встановив, що надані квитанції №37 від 26.01.2024 у розмірі 3 633,60 грн, №50 від 28.12.2023 у розмірі 1073,60 грн та №29 від 09.01.2024 у розмірі 137,50 грн сплачені за іншим позовом у справі №759/7006/24. Зауважила, що вона не сплачувала і не могла сплачувати судовий збір у справі №759/7006/24, оскільки в тій справі з позовом зверталася ОСОБА_3 (відповідач у даній справі, що переглядається).

Відомості про повідомлення скаржника

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ОСОБА_1 належним чином повідомлена про розгляд її апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 16.0129.2024 в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін (а. с. 157-158).

Позиція Київського апеляційного суду

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Київський апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимог ухвали суду від 19.11.2024 та не в повній мірі сплатив судовий збір; надані позивачем квитанції АТ "Ощадбанк" №37 від 26.01.2024 на суму 3 633,60 грн, №50 від 28.12.2023 у розмірі 1 073,60 грн та №29 від 09.01.2024 на суму 137,50 грн сплачено за іншим позовом у справі №759/7006/24.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з'ясування обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

Як вже вказувалося вище, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та встановлено спосіб для усунення недоліків шляхом доплати судового збору в сумі 3 564,30 грн.

Копію ухвали без руху 12 грудня 2024 року доставлено до на електронну адресу представника позивача ОСОБА_2 та в цей же день останнім через підсистему "Електронний суд" подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначено, що позовна заява містить вимоги майнового та немайнового характеру, а також ціну позову 925 518 грн. Розмір судового збору за вимогу майнового характеру становить 9 255,18 грн, а за одну вимогу немайнового характеру - 1 211,20 грн, що разом становить суму 10 466,38 грн (а. с. 85-118).

До заяви про усунення недоліків долучено платіжну інструкцію №196 від 05.11.2024 про сплату судового збору в сумі 5 621,58 грн за позовом ОСОБА_1 (а. с. 111). Також в заяві про усунення недоліків зазначено, що до позовної заяви додано три платіжні документи про сплату судового збору на суму 3 633,60 грн, 1 073,60 грн, 137,60 грн, що разом з платіжною інструкцією від 05.11.2024 на суму 5 621,58 грн складає загальну суму судового збору 10 466,38 грн. Платіжні документи про сплату судового збору на суму 3 633,60 грн, 1 073,60 грн, 137,60 грн ОСОБА_1 повторно долучено до заяви про усунення недоліків (а. с. 20, 112).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що судовий збір за квитанціями АТ "Ощадбанк" №37 від 26.01.2024 на суму 3 633,60 грн, №50 від 28.12.2023 у розмірі 1 073,60 грн та №29 від 09.01.2024 на суму 137,50 грн сплачено в іншій справі №759/7006/24, з огляду на наступне.

З квитанцій АТ "Ощадбанк" №37 від 26.01.2024 на суму 3 633,60 грн, №50 від 28.12.2023 у розмірі 1 073,60 грн та №29 від 09.01.2024 на суму 137,50 грн вбачається, що платником/ініціатором є ОСОБА_1 , а в графі "Призначення платежу" вказано "Судовий збір за позовом ОСОБА_1 " (а. с. 112).

Натомість, з копії ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2024 у справі №759/7006/24, яка долучена скаржником до апеляційної скарги, вбачається, що у тій іншій справі №759/7006/24 з позовом зверталася ОСОБА_3 , яка у даній справі, що переглядається, є відповідачем (а. с. 145).

При цьому, за відомостями ЄДРСР, у справі №759/7006/24 позовну заяву ОСОБА_3 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2024 було залишено без руху у зв'язку з неповною сплатою судового збору та внаслідок не усунення недоліків вищезгаданою ухвалою від 25.04.2024 позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу ОСОБА_3 . В цих ухвалах відсутні відомості, що ОСОБА_1 (позивач у даній справі, що переглядається) зверталася до суду з позовом, зустрічним позовом або з позовом, як третя особа, що заявляє самостійні вимоги.

На сайті ЄДРСР також відсутні інші процесуальні документи суду у справі №759/7006/24, окрім ухвал від 08 та 25 квітня 2024 року.

Проте, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, вищевказаного не врахував та як наслідок дійшов помилкового висновку про повернення ОСОБА_1 її позовної заяви у зв`язку неповною сплатою судового збору.

При цьому, повернення позовної заяви з тих підстав, що суд першої інстанції встановив, що за квитанціями АТ "Ощадбанк" №37 від 26.01.2024 на суму 3 633,60 грн, №50 від 28.12.2023 у розмірі 1 073,60 грн та №29 від 09.01.2024 на суму 137,50 грн судовий збір сплачено за іншим позовом в іншій справі позбавляє ОСОБА_1 права на доступ до правосуддя та не відповідає приписам чинного законодавства, адже у разі встановлення таких обставин суд першої інстанції повинен був з цих підстав залишити позовну заяву без руху та надати строк на усунення недоліків.

Однак, як вбачається зі змісту ухвали районного суду від 19.11.2024 про залишення позовної заяви без руху суд першої інстанції на такі недоліки не вказував. Навпаки, суд зазначав, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір в загальному розмірі 4 844,80 грн, згідно квитанцій на суму 3 633,60 грн, 1 073,60 грн та 137,60 грн, але це не в повному обсязі, тому необхідно доплатити суму судового збору. Інших ухвал суду про залишення позову без руху з інших підстав матеріали справи не містять.

Отже, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, а тому висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав того, що позивачем не виконано ухвали без руху та не в повній мірі сплачено судовий збір є необґрунтованим.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

Л. Д. Поливач