_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3507/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08.12.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:

- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,

- представника позивачки ОСОБА_1 ,

- представника відповідача Євстафієвої О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи

У травні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулася ОСОБА_2 (далі також позивачка) до ОСОБА_3 (далі також відповідач) про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 55 000 грн щомісячно та додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , 2008 року народження, в розмірі еквівалентному 7 962 доларів США, 1 289 Євро та 22 868,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки ОСОБА_1 зазначила, що позивачка з відповідачем перебували у шлюбі з 2008 по 2018 рік. У 2008 році в них народилася донька. У подальшому сімейне життя не склалося. Відповідач перестав надавати кошти на утримання дитини в достатньому обсязі, що змусило її звернутися за стягненням аліментів та додаткових витрат на дитину в судовому порядку. Відтак позивачка просить стягнути аліменти у твердій сумі та додаткові витрати на дитину, на її навчання, подорожі та відпочинок. Зазначає, що відповідач є платоспроможним.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_5 повідомила, що позовні вимоги позивач визнає частково. А саме готовий сплачувати аліменти в розмірі 25 000 грн щомісячно. Оскільки він має на утриманні матір похилого віку, а з отриманого прибутку як ФОП здійснює витрати на оренду житла та утримання найманих працівників, суму аліментів у більшому розмірі він не зможе сплачувати. Також представник відповідача зазначала, що з відповідачем не узгоджувався навчальний заклад в США, де має навчатися донька, та витрати на її подорожі.

У відповіді на відзив представник позивачки ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_4 наразі перебуває в США, де розпочала навчання в Університеті Іллінойсу, Чикаго. На підтвердження цього факту надала відповідні квитки. Зазначила, що обрання цього конкретного ВУЗу для навчання узгоджувалося з відповідачем, про що свідчить як листування між позивачкою та відповідачем в месенджері, так і заява відповідача про наданий дозвіл доньці на виїзд за кордон для вступу саме до Університеті Іллінойсу, Чикаго, для навчання.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Заяви та клопотання учасників справи

17.09.2025 до суду представником позивачки подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 16.10.2025 у задоволенні заяви відмовлено.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 07.07.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом учасників справи.

Судові засідання призначалися на 24.07.2025, 24.09.2025, 16.10.2025, 13.11.2025, 03.12.2025.

У судовому засіданні, 03.12.2025, представник позивачки позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача просила у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Судом установлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 6 від 24.05.2024, підтверджено укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 181 від 10.05.2008.

Згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.06.2018 у справі № 552/1653/18, вказаний шлюб розірвано.

У шлюбі в подружжя народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1320 від 02.12.2008.

Згідно із заявою ОСОБА_3 від 14.05.2025, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кокаревою І.Ю. за реєстровим № 179, батько надав дозвіл доньці ОСОБА_4 на виїзд за кордон до США з метою вступу та навчання до Університету Іллінойсу, Чикаго, у період з 14.05.2025 по 22.11.2026.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 425354883 від 05.05.2025 встановлено, що ОСОБА_3 є власником таких об`єктів нерухомості:

- 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстровано 23.05.2024);

- стоматологічний кабінет площею 59,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 (придбаний в 2019 році).

У 2023 та 2024 роках від зайняття підприємницькою діяльністю у виді стоматологічної практики відповідач отримав дохід в розмірі 3 139 210 грн та 4 839 697 грн відповідно.

Наразі на утриманні відповідача перебуває його матір ОСОБА_6 , 1947 року народження, яка є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до договору оренди приміщення б/н від 01.07.2025, укладеному між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , відповідач орендує квартиру АДРЕСА_3 строком на 24 місяці. Орендна палата в місяць становить 9 000 грн, без врахування комунальних платежів.

У позовній заяві позивачем зазначено перелік додаткових витрат на дитину, а також долучено докази на підтвердження їх вартості та оплати, а саме:

- надані послуги репетитора ФОП ОСОБА_8 (підтвердження оплати не надано);

- квитанції про оплату за електроенергію від 21.09.2024 на суму 3 556,92 грн, від 20.10.2024 на суму 2 754 грн;

- квитанції про оплату за розподіл природного газу від 16.04.2025 на суму 1 904,04 грн, від 28.03.2024 на суму 9 770,03 грн;

- квитанції про оплату продуктів харчування від 06.03.2025 на суму 3 339,47 грн, від 02.03.2025 на суму 12 219,41 грн;

- квитанції про оплату медичних послуг та ліків від 11.02.2025 на суму 5 728 грн, від 04.03.2024 на суму 371 грн, від 13.02.2025 на суму 697 грн;

- квитанція про придбання одягу та взуття від 06.03.2025 на суму 3 989 грн.

Також долучено договір № 25102024-6 від 25.10.2024, укладений між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_2 щодо надання консультаційно-інформаційних послуг з вибору та прийому студента до вищого навчального закладу США, вартістю в еквіваленті 1 100 Євро (доказів оплати не надано).

Щодо вступу ОСОБА_4 до Університету Іллінойсу, Чикаго, та оплату за навчання позивачем надано квитанцію № U від 01.05.2025 на ім`я ОСОБА_10 на суму 15 924 доларів США. Також долучено орієнтовні витрати на навчання в цьому університеті на 2024-2025 роки із можливістю отримання стипендії в розмірі 22 000 доларів США на рік.

Щодо подорожей ОСОБА_4 на о. Балі позивачкою долучено квитанцію № 1010-072-370 від 20.07.2024 на суму 41 221,50 грн, електронний квиток № НОМЕР_2 віл 02.02.2025 (м. Бухарест м. Ізмаїл) на суму 1 700 грн, залізничний квиток від 07.05.2024 (Львів Одеса) на суму 791,36 грн, залізничний виток від 07.05.2024 (Одеса Львів) на суму 719,85 грн.

Щодо подорожей ОСОБА_4 на о. Шрі-Ланка позивачкою долучено квитанції за період 06.01.2025 по 02.02.2025 в розмірі 835,74 Євро (без належного перекладу).

Мотиви прийнятого рішення

Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини з приводу стягнення аліментів та здійснення додаткових витрат на дитину, врегульовані положеннями Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», а також нормами СК України.

При цьому, застосовуючи правові норми до спірних правовідносин та визначаючи їх зміст шляхом тлумачення, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні, та відповідно до якої національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (п. 45, рішення ЄСПЛ від 06.12.2007, справа «Воловік проти України», заява № 15123/03).

Щодо стягнення додаткових витрат на дитину

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).

Так, Основний Закон Держави передбачає, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 ).

Відповідно до Конвенції про права дитини, Держава Україна взяла на себе ряд зобов`язань щодо забезпечення належного розвитку дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції).

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції).

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції).

Аналогічні норми закріплені у Законі України «Про охорону дитинства», відповідно до ст. 8 якого кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, з кумулятивного аналізу зазначених положень нормативно-правових актів логічно випливає, що при вирішенні будь-якого спору між батьками превалюють інтереси дитини. Належний та гармонійний розвиток дитини в усіх сферах сімейного та суспільного життя є предметом захисту Держави та обов`язком кожного з батьків. При цьому, забезпечуючи належний розвиток дитини, батьки є рівними як в правах так і в обов`язках. Сплата аліментів та додаткових витрат на дитину виконують компенсаторну функцію для того з батьків, з ким проживає дитина.

Як установлено судом, наразі відповідачем частково надається позивачці на утримання доньки (аліментні платежі), зокрема і на відшкодування додаткових витрат на дитину.

Водночас, необхідність батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) прямо обумовлено приписами ст. 185 СК України, та здійснюється окрім сплати аліментних платежів.

Поняття «особливі обставини» є оціночним. Його зміст з`ясовується судом шляхом тлумачення з огляду на конкретні обставини справи.

Так, Верховний Суд у постанові від 01.04.2019 (справа № 545/819/18) зазначив, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст. 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

У постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, передбачених СК України, їх регулювання має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 8, 9 ст. 7).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 сформульований висновок, що добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Виходячи з принципу добросовісної поведінки відповідача щодо реалізації намірів дитини навчатися в Університеті Іллінойсу, Чикаго, останній надав заяву від 14.05.2025, посвідчену приватним нотаріусом, якою надав дозвіл доньці ОСОБА_4 на виїзд за кордон з метою навчання в конкретному навчальному закладі в Університеті Іллінойсу, Чикаго, у період з 14.05.2025 по 22.11.2026. Відтак суд відхиляє доводи відповідача про те, що він не знав про наміри доньки навчатися в конкретному учбовому закладі США та не сприяв цьому.

Водночас, при визначенні розміру компенсації частини додаткових витрат суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків дитини, відтак доведені додаткові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1/2 від їх вартості. У цій справі суд не вбачає підстав відступити від презумпції рівності обов`язків батьків.

Щодо інших витрат суд доходить висновку, що зазначені позивачкою додаткові витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, а саме:

- надання послуги репетитора ФОП ОСОБА_8 відсутні акти приймання-передачі, підтвердження оплати наданих послуг;

- квитанції про оплату за електроенергію від 21.09.2024 на суму 3 556,92 грн, від 20.10.2024 на суму 2 754 грн; квитанції про оплату за розподіл природного газу від 16.04.2025 на суму 1 904,04 грн, від 28.03.2024 на суму 9 770,03 грн; квитанції про оплату продуктів харчування від 06.03.2025 на суму 3 339,47 грн, від 02.03.2025 на суму 12 219,41 грн; квитанції про оплату медичних послуг та ліків від 11.02.2025 на суму 5 728 грн, від 04.03.2024 на суму 371 грн, від 13.02.2025 на суму 697 грн; квитанція про придбання одягу та взуття від 06.03.2025 на суму 3 989 грн з яких не вбачається за якою адресою здійснювалася оплата наданих комунальних послуг, за які саме медичні послуги, ліки, одяг та взуття здійснювалася оплата, для кого саме вони придбавалися;

- надання консультаційно-інформаційних послуг щодо вибору та прийому студента до вищого навчального закладу США, вартістю в еквіваленті 1 100 Євро не надано актів приймання-передачі наданих послуг, доказів їх оплати також не надано;

- щодо подорожей ОСОБА_4 на о. Балі на о. Шрі-Ланка позивачкою долучено квитанцію № 1010-072-370 від 20.07.2024 на суму 41 221,50 грн, квитанції за період з 06.01.2025 по 02.02.2025 в розмірі 835,74 Євро надані докази не надані в перекладі на державну мову;

- електронний квиток № НОМЕР_2 віл 02.02.2025 ( АДРЕСА_4 ) на суму 1 700 грн, залізничний квиток від 07.05.2024 (Львів Одеса) на суму 791,36 грн, залізничний виток від 07.05.2024 (Одеса Львів) на суму 719,85 грн не підтверджують наявність та забезпечення «особливих обставин» на боці дитини, передбачених нормою ч. 1 ст. 185 СК України.

Цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою (ч. 1 ст. 9 ЦПК України).

Нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус (ст. 79 Закону України «Про нотаріат»).

Також суд відхиляє посилання позивача на листування в месенджері з відповідачем, оскільки з наданого листування не зрозуміло, хто, коли, з якого мобільного терміналу та за яким номером телефону здійснював означене листування. Без встановлення цих ідентифікуючих даних, суд позбавлений можливості посилатися на ці докази, як допустимі.

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Отже, проаналізувавши заяви по суті справи та надані сторонами докази у поєднанні із застосованими правовими нормами, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 , в обсязі, який підлягає задоволенню, про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1/2 від їх вартості. Задоволення позовних вимог саме в цьому розмірі відповідає інтересам дитини, принципу рівності прав та обов`язків батьків, ґрунтується на засадах справедливості та розумності, відповідає моральним засадам суспільства та не буде носити надмірного тягаря для відповідача.

Щодо сплати аліментів

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Донька відповідача ОСОБА_4 проживала разом з матір`ю (позивачем) та наразі продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний та має змогу надати таку допомогу (сплачувати аліменти).

Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 180-185 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина 5 ст. 183 СК України наголошує, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 160 ЦПК України).

Отже приписами ч. 5 ст. 183 СК України регламентовано достатній та безспірний розмір, необхідний для нормального розвитку та утримання дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України).

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки підлягають до частковому задоволенню у твердій грошовій сумі в розмірі 30 000 грн, щомісячно, з моменту звернення позивачем з відповідним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідає принципу розумності та справедливості, а також не буде носити для відповідача надмірного тягаря.

Суд роз`яснює, що відповідно до положення ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У цій справі суд уважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, рішення від 10.02.2010).

Відтак суд, установивши, що у цій справі позов підлягає до часткового задоволення, обґрунтувавши прийняте рішення, не вбачає за необхідне надавати відповідь на кожний детальний аргумент, вказаний в заявах по суті справи, які не стосуються підстав та предмету спору.

Судові витрати

За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України).

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, а саме:

- з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 30 000 грн, що становить 54,54 % від заявлених позовних вимог, отже судові витрати, які належить стягнути з відповідача за цією позовною вимогою в дохід держави становлять 660,59 грн (1211,20 х 50% / 100 %).

- з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути додаткові витрати на дитину в розмірі 7 962 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на час подання позову - 331 059,96 грн, що становить 79,90 % від заявлених позовних вимог 414 331,45 грн, що еквівалентно валюті позову на час звернення до суду станом на 20.05.2025 (7 962 доларів США за курсом НБУ 331 059,96 грн + 1 289 Євро за курсом НБУ 60 402,54 грн + 22 868,95 грн), отже судові витрати, які належить стягнути з відповідача за цією позовною вимогою в дохід держави становлять 3 310,50 грн (4 143,31 х 79,90 % / 100 %).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зауважує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Таке процесуальне застереження зроблене представником позивачки у позовній заяві, а також у судовому засіданні. Отже питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу наразі судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355,430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

1. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 30 000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 20.05.2025 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 660,59 грн.

4. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі еквівалентному 7 962 доларів США, що за курсом НБУ на час ухвалення рішення становить 334 881,72 грн,

6. Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 3 310,50 грн.

7. В іншій частині позовних вимог відмовити.

8. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 );

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ).

Суддя К. А. Цирфа