Номер провадження: 22-ц/813/6592/25
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01 липня 2025 року, постановлену у складі судді Сегеди О.М., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Біір Проперті», орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсним договору позики та за позовною заявою третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Біір Проперті», орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії,-

установив:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про залишення без розгляду заперечень третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Біір Проперті» у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Біір Проперті», орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсним договору позики та за позовною заявою третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Біір Проперті», орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Суд першої інстанції в обґрунтування ухвали зазначає, що клопотання про залишення без розгляду стороною відповідача подано після закінчення підготовчого провадження, тобто з пропущенням строку подання, питання продовження строків подання клопотання відповідачем не ставилося, з метою недопущення невиправданого затягування процесу, відповідно до положень ч. 2 ст. 222 ЦПК України, суд дійшов висновку про залишення такої заяви відповідача без розгляду.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 01 липня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою вирішити питання по суті, а саме ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання ОСОБА_1 від 01.07.2025 щодо залишення без розгляду «Заперечення (в порядку ст. 182 ЦПК України)» разом з усіма додатками, подане ТОВ "БІІР Проперті" 30.06.2025, як таке, що подане з грубим порушенням порядку, встановленого ст. 83 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з грубим порушенням норм процесуального права, внаслідок неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, та через помилкове тлумачення судом фактичних обставин.

Вказує, що оскаржувана ухвала містить взаємовиключні твердження, що свідчить про те, що суд не здійснив належного аналізу ані клопотання, ані власних висновків. Суд не аналізував суть звернення, а лише шукав формальну зачіпку (закриття підготовчого провадження) для відмови, навіть не перевіривши логічність та послідовність тексту власного рішення. Такий підхід не може вважатися законним та обґрунтованим.

Зазначає про ігнорування судом грубого порушення ТОВ «Біір Проперті» порядку подання доказів та незастосування імперативної норми ч. 9 ст. 83 ЦПК України.

Застосування судом ст. 222 ЦПК (пропуск строку подання клопотань) є безпідставним, оскільки клопотання було реакцією на порушення, вчинене опонентом напередодні засідання. Суд, відмовивши скаржнику, порушив ключові засади цивільного судочинства, а саме: принцип змагальності сторін та право на справедливий суд.

Позиція учасників справи.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, представник ТОВ «Біір Проперті» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хаджибейського районного суду м.Одеси від 01.07.2025 року - залишити без задоволення, а ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 01.07.2025 року - залишити без змін.

Вказує, що ЦПК України - взагалі не передбачає такого виду клопотань, як «клопотання про залишення без розгляду заяви про розподіл судових витрат».

Єдиною дійсною метою поданого апелянтом «клопотання про залишення без розгляду заяви про розподіл судових витратну яке взагалі не передбачено ЦПК України, була чергова недолуга спроба відповідача зірвати проведення судового засідання, що у свою чергу, є черговим свідченням зловживання процесуальними правами з боку відповідача.

При цьому, будь які безпідставні твердження скаржника про те, що суд першої інстанції ніби то не аналізував заяву апелянта не підтверджується жодним з наявних у справі доказом і є лише безпідставним припущенням апелянта, що вочевидь суперечить приписам ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Я убачається з матеріалів справи, у своїй заяві від 01.07.2025 року скаржник просив суд «залишити заяву ТОВ «Біір Проперті» без розгляду або відкласти розгляд справи».

В той же час, ч. 2 ст. 223 ЦПК України надає вичерпний перелік підстав, з яких суд відкладає розгляд справи на стадії розгляду справи по суті позовних вимог.

Проте, жодних передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України скаржник не вказує, в той час як неможливість ознайомлення із будь якими процесуальними документами, поданими іншими учасниками справи, обумовлена тим, що скаржник вчергове проігнорував свій обов`язок і не з`явився до суду.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь- якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

По-друге, окремо звертаємо увагу суду на той факт, що скаржник в ході розгляду справи - жодного разу до суду не з`явився, та на стадії підготовчого провадження, подав заяву про визнання позову.

З огляду на ці факти у їх системному поєднанні вбачається відверто абсурдним будь які твердження скаржника про порушення права на справедливий суд.

Вказує, що ухвалою суду першої інстанції від 26.11.2024 року вже було розглянуто та вирішено по суті аналогічне клопотання, подане позивачем, про залишення без розгляду заяви ТОВ «Біір Проперті» про розподіл судових витрат.

Таким чином, дії скаржника щодо подачі клопотання про залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду, подача не передбаченого ЦПК України клопотання «про залишення документів без розгляду», та подальше оскарження ухвали суду, є зловживанням процесуальними правами з боку ОСОБА_1 та повністю спростовує безпідставні твердження скаржника про неіснуючі «порушення» судом першої інстанції принципу змагальності сторін та права на справедливий суд.

Не погоджуючись з доводами викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 подав заперечення, в яких зазначає, що елючовий аргумент ТОВ «Біір Проперті» у відзиві полягає в тому, що норма ч. 9 ст. 83 ЦПК України нібито дозволяє не надсилати копії документів іншим сторонам, якщо вони подані в електронній формі. Вважає таке тлумачення закону хибним та таким, що суперечить фундаментальним засадам правосуддя.

Твердження опонента, що довіреність не є доказом, є безпідставним. Стаття 62 ЦПК визначає, що робить довіреність (підтверджує повноваження), а стаття 76 ЦПК визначає, чим вона є у судовому процесі. Довіреність це письмовий доказ, на підставі якого суд встановлює юридично значимий факт наявності повноважень у представника. Без цього доказу всі інші документи, подані представником, є нікчемними

ТОВ «Біір Проперті» намагається представити дії скаржника як зловживання, посилаючись, зокрема, на ухвалу від 26.11.2024 по клопотанню ОСОБА_2 у розумінні ч.2 ст. 44 ЦПКУ, як доказ того. Це є черговою маніпуляцією, оскільки різні суб`єкти та підстави клопотання від 25.11.2024 подавала інша особа ( ОСОБА_2 ) з інших підстав (необґрунтованість суми, фінансовий тиск). Скаржник, як відповідач є іншим, самостійним учасником справи зі своїми процесуальними правами. Рішення по клопотанню одного учасника не позбавляє іншого учасника права подавати власні клопотання. Клопотання від 01.07.2025 було вимушеною реакцією на конкретне порушення з боку самого ТОВ «Біір Проперті» 30.06.2025. Це не затягування справи, а необхідний захист від недобросовісних дій опонента та захисту своїх прав, як учасника процесу.

Щодо явки сторін.

Представник ТОВ «Біір Проперті» та орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надали заяви про розгляд справи без їх участі, інші сторони належним чином повідомлені про місце, час та дату судового засідання, однак до судового засідання не з`явились, заяв про відкладення не подавали, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Однак вказаним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, виходив з того, що відповідне клопотання подано після закриття підготовчого провадження, а питання про поновлення строку його подання заявником не порушувалось, у зв`язку з чим на підставі ч. 2 ст. 222 ЦПК України така заява підлягає залишенню без розгляду.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, виходячи з такого.

Як убачається з матеріалів справи, підготовче провадження у справі було закрито ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2024 року. Тоді як третя особа ТОВ «Біір Проперті» подала свої заперечення у справі 30 червня 2025 року, тобто після закриття підготовчого провадження, під час стадії розгляду справи по суті.

Заява ОСОБА_1 про залишення без розгляду зазначених заперечень подана 01 липня 2025 року, тобто безпосередньо після надходження заперечень третьої особи до суду, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, заявник не мав об`єктивної можливості подати відповідне клопотання у підготовчому провадженні, оскільки документ, щодо якого подавалося клопотання, на той час не існував і не міг бути поданим.

Відповідно до ч. 1 ст. 43, Учасники справи мають право:

1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;

2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;

3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;

5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;

6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Учасники справи мають рівні процесуальні права, у тому числі право подавати заяви та клопотання для реалізації свого права на захист. Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона має бути поставлена у такі умови, які дозволяють їй ефективно реагувати на дії іншої сторони.

Апеляційний суд зазначає, що застосування судом першої інстанції положень ч. 2 ст. 222 ЦПК України можливе лише у випадку, коли клопотання могло бути подане у підготовчому провадженні, але сторона, без поважних причин, цього не зробила.

Проте у цій справі клопотання ОСОБА_1 було подане як процесуальна реакція на заперечення ТОВ «Біір Проперті», які було подано вже після завершення підготовчого засідання. Відповідно, строк для подання такого клопотання не може вважатися пропущеним, оскільки він фактично почався лише з моменту подання самих заперечень.

Колегія суддів вважає, що якщо сторона подає клопотання як відповідь на документ або доказ, поданий стороною після завершення підготовчого провадження, суд не має права залишати таке клопотання без розгляду за ст. 222 ЦПК України, оскільки це порушує принцип змагальності та рівності сторін.

Суд першої інстанції, залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, не врахував, що: заперечення третьої особи подані після підготовчого засідання; клопотання заявлено без зволікання; відсутні правові підстави вважати строк пропущеним.

Апеляційний суд також зазначає, що ЦПК України не містить норми, яка б передбачала окремий вид процесуального клопотання «клопотання про залишення без розгляду заперечень». За своїм змістом таке клопотання є процесуальною реакцією сторони на подання іншою стороною нового документа та спрямоване на оцінку його допустимості або своєчасності подання. Клопотання щодо допустимості чи належності доказів можуть заявлятися учасником справи на будь-якій стадії судового розгляду, відповідно до принципу змагальності та права на ефективний захист.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно застосував положення ч. 2 ст. 222 ЦПК України, оскільки ця норма регулює порядок залишення без розгляду клопотань, які мали бути подані саме в підготовчому провадженні. Клопотання ОСОБА_1 не належить до таких процесуальних звернень, а тому не могло бути залишене без розгляду з підстав, наведених судом першої інстанції.

Неврахування цих обставин призвело до неправильного застосування норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали згідно зі ст. 379 ЦПК України.

Посилання представника ТОВ «Біір Проперті» про зловживанням процесуальними правами ОСОБА_1 , оскільки ним вже подавалось таке клопотання є необґрунтованим, оскільки останнім було подані вказані клопотання на різні заяви, а саме про залишення без розгляду заяви ТОВ «Біір Проперті» про розподіл судових витрат, проте в даному випадку була подана заява про залишення без розгляду заперечення ТОВ «Біір Проперті».

Колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції необхідно розглянути вказане клопотання по суті, а не залишати його без розгляду з підстав визначених у оскаржуваній ухвалі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, ухвала Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01 липня 2025 року підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням вимог ст. 12, 43, 222 ЦПК України та порушує право сторони на справедливий судовий розгляд, гарантований у тому числі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та направлення до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про залишення без розгляду заперечення ТОВ «Біір Проперті».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 382384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01 липня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті клопотання про залишення без розгляду заперечень третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Біір Проперті».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко