Справа № 750/2303/25
Провадження № 4-с/750/9/25
У Х В А Л А

06 березня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

секретаря Примак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шило Тетяни Олександрівни,

заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

встановив:

у лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у не знятті арештів з майна боржника ОСОБА_1 , накладених у виконавчих провадженнях № 33872995, №34000899, № 34815408. Скаргу мотивує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.11.2011 року у справі № 2/2506/3503/11 було задоволено позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення коштів. В 2024 році заявницею при зверненні до реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено, що відносно неї маються обтяження у вигляді арештів нерухомого майна (все майно). Звернувшись до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання інформації про наявність активних та незавершених виконавчих проваджень в рамках яких можливо були накладені відповідні обтяження у вигляді арешту всього її майна, була надана відповідь, що на виконанні у Деснянському відділі ДВС Чернігівського МУЮ перебували виконавчі провадження N? 33872995, N? 34000899, N? 34815408 в рамках яких були накладені арешти на все нерухоме майно ОСОБА_2 . Було також повідомлено, що надати більш детальну інформацію щодо ходу виконання всіх вище зазначених виконавчих проваджень, або надати копії матеріалів виконавчого провадження Відділ не має можливості, оскільки їх матеріали були передані до архіву Відділу та на даний час знищені за закінченням терміну зберігання. Роз?яснено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження). Як вбачається із наданої відповіді виконавче провадження N? 34000899 (ВП - спец розділ) було відкрито на підставі виконавчого листа від 12.04.2012 року N? 2/2506/3503/11, виданого в свою чергу на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігів по справі N? 2/2506/3503/11 від 23.11.2011 року. В рамках виконавчого провадження N? 34000899 були накладені наступні обтяження: 49435058, 49434908, 12919413, зареєстровані на підставі постанови Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження N? 1609/22, виданої 28.08.2012 року, предмет обтяження - все нерухоме майно боржника. В січні 2025 року, заявниця звернулася із заявою щодо зняття обтяжень (арешту) 49435058, 49434908, 12919413 та виключення таких записів із реєстру обтяжень на ім?я начальника Деснянського відділу державної у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яке наклало відповідні обтяження більше ніж 12 років назад. Відповіддю від 03.02.2025 року за N? 27.21-40/7399 було повідомлено, що наразі, станом на дату надання відповіді Відділ не вбачає правових підстав для зняття арештів з майна та вилучення відповідних обтяжень з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, що визначені положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N? 512/5 від 02.04.2012 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 N? 2832/5, зі змінами). Вважає таку відмову у формі бездіяльності неправомірною, у зв?язку з чим звернулась із даною скаргою до суду.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд скарги у їх відсутність.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи без її участі, подала заперечення на скаргу та зазначила, що доводи скаржника, щодо спливу більше 12 років після накладення арешту на її майно, що свідчить про відсутність правових підстав для продовження його дії, вважають безпідставними, оскільки чинним законодавством х питань примусового виконання судових рішень та рішень інших органів не передбачено зняття арешту з майна боржника у зв`язку з закінченням строків накладення такого арешту.

Представник заінтересованої особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що згідно даних спецрозділу АСВП 28.08.2012 року було відкрито виконавче провадження № 34000899 з накладенням арешту на майно боржника з виконання виконавчого листа від 12.04.2012 №2/2506/3503/2011 виданого Деснянським районним судом м. Чернігова (а.с.12).

17.09.2024 Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції була надана відповідь, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження N? 33872995, N? 34000899, N? 34815408 в рамках яких були накладені арешти на все нерухоме майно ОСОБА_2 :

- реєстраційний номер запису про обтяження 49435069, 49434950, 13181941 зареєстровані на підставі постанови Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження N? 474/14, виданої 30.10.2012 року,

- реєстраційний номер запису про обтяження 49435058, 49434908, 12919413 зареєстровані на підставі постанови Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження N? 1609/22, виданої 28.08.2012 року,

- реєстраційний номер запису про обтяження 49435018, 49434848, 12886409 зареєстровані на підставі постанови Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження N? 33872995/14, виданої 17.08.2012 року.

Оскільки в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, 21.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, а виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Станом на 17.09.2024 вказані виконавчі документи на виконанні у відділі не перебувають, інформацією щодо сплати боргу згідно зазначених виконавчих документів відділ не володіє.

Наслідки завершення виконавчих проваджень не передбачають зняття арешту з майна боржника, які передбачались ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції закону 606-14. Відповідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішення суду.

Згідно ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 10 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 № 1404-VIII скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються Законом України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон N 606-XIV), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV визначено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами 1-2 ст. 2 Закону N 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону N 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону N 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Водночас, норми Закону № 606-XIV містять комплекс дій обов`язкового характеру, які повинен вчиняти державний виконавець в процесі виконання рішення.

Одним із його заходів є звернення стягнення на майно боржника, яке відповідно до частини першої статті 52 Закону № 606-XIV полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно із вимогами частин 1, 2 ст. 57 Закону № 606-XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також проведенням опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так само повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із ч. 2 вказаної статті про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 606-XIV вбачається, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно із приписами статті 50 Закону № 606 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Водночас, ч.2 ст. 60 Закону № 606 визначено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Аналогічні приписи містить стаття 59 Закону № 1404, зокрема, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, містився в ч. ч. 2-5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, що діяв до 04.10.2016, і міститься у ч. ч. 2-4 ст. 59 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження».

Ці переліки не містять такої підстави, як повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Отже, суб`єкт оскарження не може задовольнити вимоги скаржника.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, арешт, який є об`єктом судового розгляду, перешкоджає скаржнику користуватися й розпоряджатися належною йому власністю.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц, провадження № 61-18160св19.

На підставі вищевикладеного суд приходить висновку про наявність правових підстав для зняття арештів та заборон, накладених в межах виконавчих проваджень №33872995, №34000899, № 34815408.

Керуючись ст.ст. 447, 451, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шило Тетяни Олександрівни - задовольнити.

Зобов`язати Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 :

- реєстраційний номер запису про обтяження 49435058, дата, час державної реєстрації 28.08.2012 року, вид обтяження арешт нерухомого майна, накладений на підставі постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 1609/22, виданий 28.08.2012, видавник: Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ, та виключити з Державного реєстру речових прав відповідний запис про обтяження за номером N? 49435058 від 28.08.2012 року;

- реєстраційний номер запису про обтяження 49434908, дата, час державної реєстрації 28.08.2012 року, вид обтяження арешт нерухомого майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 1609/22, виданий 28.08.2012, видавник: Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ, та виключити з Державного реєстру речових прав відповідний запис про обтяження за номером N? 49434908 від 28.08.2012 року;

- реєстраційний номер запису про обтяження 12919413, дата, час державної реєстрації 28.08.2012 року, вид обтяження арешт нерухомого майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 1609/22, виданий 28.08.2012, Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ, та виключити з Державного реєстру речових прав відповідний запис про обтяження за номером N? 12919413 від 28.08.2012 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя: