Справа № 128/2773/24
Провадження № 22-ц/801/214/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 рокуСправа № 128/2773/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Берегового О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Панасюка О. С., Шемети Т. М.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1
відповідачі: прокурор Вінницької окружної прокуратури Посвалюк Я. І., Державна казначейська служба України
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року, постановлену місцевим судом під головуванням судді Саєнко О. Б., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я. І., Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправомірними та незаконними діями,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я. І., Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправомірними та незаконними діями та просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 900000,00 грн.
Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року позовна заява повернута позивачу разом із доданими до неї документами на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вважав, що вона не підписана позивачем, зокрема не містить підпису під текстом позовної заяви, а наявний запис у лівому верхньому куті титульної сторінки позовної заяви за своєю суттю не є її підписанням.
Провадження в суді апеляційної інстанції.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважаючи оскаржувану ухвалу постановленою з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Свої доводи обґрунтовує тим, що ані ЦПК України, ані інший нормативно-правовий акт не встановлюють для фізичної особи правила та умови розташування підпису та не передбачають такого зобов`язання. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26 жовтня 2022 року у справі 120/11814/21, від 28 березня 2023 року у справі №120/2708/22, від 17 травня 2023 року у справі №120/2366/22, від 08 червня 2023 року у справі №120/5397/22 у яких були надані роз`яснення щодо його підпису.
Крім цього, суд першої інстанції помилково послався на висновки, викладені в ухвалах Верховного Суду, що на думку скаржника є неправильним, оскільки судова практика викладається не в ухвалах, а в постановах Верховного Суду.
Інші учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції
Позиція суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заперечення викладені в відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб
Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.
Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру .
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до суду.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Brulla Gomez de la Torre v. Spain» від 19.12.1997, п. 33).
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, посилаючись на положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, вважав, що позовна заява не підписана позивачем.
З такими висновками суду першої інстанції належить погодитися, зважаючи на наступне.
З матеріалів справи убачається, що 12 липня 2024 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 . Однак подана до суду позовна заява (а.с. 1-2) не підписана позивачем, зокрема, вона не містить підпису під текстом позовної заяви.
Водночас, місцевим судом взято до уваги, що наявний запис у лівому верхньому куті титульної сторінки позовної заяви за своєю суттю є візуванням документів, а не їх підписанням.
Звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.
Отже, звернення до суду та судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема процесуальних норм щодо провадження у цивільних справах.
Законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема шляхом встановлення вимог щодо форми та змісту позовної заяви, а також обсягу документів, які слід долучити до позовної заяви.
Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України, а ст. 177 ЦПК України закріплено перелік документів, що додаються до позовної заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України встановлено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 вересня 2024 року у справі 930/191/23 виснувала, що підпис має бути розташований після основного тексту документа для підтвердження дійсного волевиявлення особи та згоди з його змістом, зазначивши, що підпис це графічний знак або набір знаків, який особа ставить на документі для підтвердження його автентичності, згоди або авторства (пункт 36 ). Зазвичай підпис розташовується у кінці документа після його основного тексту та відомостей про додатки (у разі їх наявності) (пункт 37). Наведене зумовлене тим, що підпис ідентифікує автора і слугує задля підтвердження того, що особа, яка його підписала, ознайомлена із документом і погоджується з його змістом. В юридичному сенсі, підпис є підтвердженням певної дії, угоди чи зобов`язання і надає документу юридичну силу (пункт 38). Підписання документа перед його текстом, що зумовлено винятково невмотивованим власним бажанням заявника, а так само підписання процесуального документа у будь-якому іншому місці, але не наприкінці його, та надання такому документу юридичної сили (статусу підписаного) не узгоджуватиметься із завданням цивільного судочинства, оскільки викликатиме сумніви щодо його правових наслідків та дійсних намірів автора такого звернення (пункт 42).
Також Верховний Суд у пунктах 55-65 цієї ухвали зазначив, що зміст ділового і процесуального письма так само підкоряється правилам правопису української мови: у процесуальному законі немає посилання на те, що письмо здійснюється зліва направо і згори донизу, проте є усталеним саме використання правил правопису української мови, що є обов`язковим за замовчуванням.
Безпосередньо правила про те, що підписувати документ потрібно знизу, в правописі української мови немає. Однак існує декілька непрямих вказівок та загальноприйнятих норм, які підтверджують доцільність такого розташування підпису: - підпис традиційно розглядається як завершення викладення думки, підтвердження згоди з написаним. Тому його розташування наприкінці документа є логічним завершенням тексту; - стандартна структура ділового листа передбачає, що підпис розташовується під основним текстом, після дати. Це правило стало загальноприйнятим і широко використовується у діловодстві; - розташування підпису знизу сприяє кращому візуальному сприйняттю документа; - розташування підпису наприкінці документа ускладнює його підробку, оскільки будь-які зміни, внесені після підписання, будуть краще помітними.
Якщо вдатися до аналізу слова «підпис», то воно містить префікс «під». Префікс це морфема, яка приєднується до початку кореня слова і змінює його значення або утворює нове слово.
Префікс «під» в українській мові, зокрема, надає словам значення, що вказує на розташування нижче, частковість, реалізацію чи виникнення в результаті дії. Він допомагає створювати нові слова, які відображають ці концепції і доповнюють основні корені в різних контекстах.
Слово «підпис» має зокрема такі значення: - прізвище, ім`я, ініціали і т. ін., написані власноручно під текстом, малюнком, картиною і т. ін., як свідчення авторства або потвердження чого-небудь; - напис, текст на чому-небудь, під чимсь (Словник української мови у двадцяти томах. Том 13, 2022. С. 66).
В українській мові також є слово «надпис», яке має спільний корінь, проте інші значення. Одним із значень є позначення тексту або графічного зображення, розташованого над іншими елементами або у верхній частині чогось.
Надпис те саме, що напис короткий текст, уміщений на чому-небудь (Словник української мови у двадцяти томах. Том 9, 2022. С. 576).
Підпис перед текстом документа не виконуватиме посвідчувальної функції щодо його змісту, може виконувати інші завдання, зокрема візування.
Такої ж позиції щодо місця розташування підпису дотримується у своїй практиці й Європейський суд з прав людини, який у роз`ясненні «Типові помилки під час заповнення заяви і як їх уникнути» (Common Mistakes in Filling in the Application Form and How to Avoid Them) помилкою № 5 визначив надсилання документів без оригінального підпису в кінці (not sending the application form with the original signature at the end).
У зазначеній ухвалі Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 120/11814/21-а, від 28 березня 2023 року у справі № 120/2708/22, від 17 травня 2023 року у справі № 120/2366/22-а, від 08 червня 2023 року у справі № 120/5397/22, щодо вирішення питання про прийняття судом документа, що не містить підпису особи, яка його подала, під текстом скарги або під відміткою про наявність додатків, та зазначила, що належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності), що свідчитиме про дійсне схвалення автором документа його тексту та унеможливить спотворення його змісту. Такий підхід запобігатиме зловживанню заявником своїми процесуальними правами в частині оспорення юридичної сили документа (його підписання чи не підписання), а також усуватиме сумніви в інших учасників відповідних правовідносин щодо правових наслідків подання такого документа (пункт 73).
Отже, належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності).
Позовна заява у даній справі містить графічне відображення підпису, розташоване у лівому верхньому куті першої сторінки перед текстом зазначеної заяви, тобто не підписана позивачем після викладу тексту цієї заяви, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України є підставою для її повернення.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та роз`яснює право повторного звернення до суду з позовом після усунення недоліків, що стали підставою для повернення позовної заяви та дотримання рівних прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
При цьому, колегія суддів не вбачає порушення у цій справі права позивача на розумний термін розгляду його справи у зв`язку з поверненням позову, оскільки таке повернення зумовлене недотримання останнім положень ЦПК України у частині вимог до оформлення позовної заяви.
На підставі ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді: О. С. Панасюк

Т. М. Шемета