Справа № 527/1405/20
провадження 2/527/1/25
17 лютого 2025 року м.Глобине Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді А.В. Павлійчук,
за участі секретаря судового засідання Бутко В.В., Ю.С. Козинко,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Глобинського районного суду Полтавської області цивільну справу № 527/1405/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області Джусь Світлани Василівни про визнання заповіту недійсним,
19 серпня 2020 року позивач звернулась с позовом про визнання заповіту недійсним.
В своєму позові в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті батька залишилось спадкове майно 2 земельні ділянки, в подальшому позивач від співмешканки батька ОСОБА_4 , відповідачки ОСОБА_2 та секретаря Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області Магденко А.В. дізналась, що батьком був складений заповіт на ім`я відповідачки в січні 2020 року. Після смерті батька позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Джусь С.В., яка відкрила спадкову справу, проте остання їй повідомила, що існує заповіт складений спадкодавцем ОСОБА_5 від 23.01.2020 року, яким він все свої майно заповів ОСОБА_2 . Тобто заповів все своє майно особі, яка не є його близькою родичкою та рідною донькою, а саме є донькою від першого шлюбу співмешканки померлого батька. Вважає заповіт не відповідає чинному законодавству і повинен бути визнаний недійсним, з підстав, що він підписаний не ОСОБА_3 та не відповідає волі Спадкодавця.
Посилаючись на викладене позивач просила визнати недійсним заповіт складений від ОСОБА_6 , посвідчений 23.02.2020 року Землянківською сільською радою Глобинського районного суду Полтавської області МагденкоАлою Володимирівною, який зареєстрований в реєстрі нотаріальних двій за номером №5.
В судові засідання призначені 30.08.2023, 14.11.2023, 21.12.2023, 28.02.2024, 16.04.2024, 19.06.2024, 22.08.2024, 07.11.2024, 25.12.2024, 17.02.2024 позивач направляла клопотання з наступним змістом, що оскільки вона перебуває на окупованій території в м. Токмак, Запорізької області, яке окуповане РФ з 26.02.2022 року і по сьогоднішній час, їй потрібна кваліфікована юридична допомога розгляд справи просить відкласти.
Враховуючи досить довгий час розгляду справи і відкладення розгляду справи виключно на підставі клопотання позивача протягом майже 3-х років, суд доходить до висновку, що позивач належним чином обізнана про судовий процес, постійно належним чином повідомлена про судові засідання, суду не надані підтверджуючі докази, що позивач позбавлена можливостями в повному обсязі скористатися своїми процесуальними правами та обов`язками, тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, та відсутні обставини в подальшому зволіканні розгляду справи.
Відповідачі, в судове засідання не з`явились, подали заяву просила розгляд справи проводити без її участі, позов не визнавали в повному обсязі, прохали в задоволенні позову відмовити, у зв`язку з його необгрунтованістю.
Представники третіх осіб Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області Джусь Світлани Василівна в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при розгляді справи покладались на розсуд суду.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення свідків, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 08.06.2022 у справі № 1303/1459/12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданим повторно 12 травня 2020 року Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південо Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 6. ( а. с.7)
Відповідно до заповіту посвідченого ОСОБА_7 , секретарем виконавчого комітету Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області 23.01.2020 року, , зареєстрованого в реєстрі № 5 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований в АДРЕСА_1 … зробив таке розпорядження: усі свої права та обов`язки, які належать йому на момент на усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повністю. ( а. с. 39).
В своєму позові позивач зазначає, що заповіт було підписано не її батьком.
Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК на момент вчинення правочину.
Згідно з ч. 1, 3,4 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам,волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ухвалою суду від 23грудня 2020 року, за клопотанням представника позивача судом було призначено посмертну судово - почеркознавчу експертизу.
27 липня 2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 168 за результатами проведення судово почеркознавчої експертизи за цивільною справою № 527/1405/2019 складений 20.07.2022 судовим експертом Мацюк О.В., відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_8 у двох примірниках заповіту від 23.01.2020 року укладеного від імені ОСОБА_5 , посвідченого секретарем виконавчого комітету Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області Магденко А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5 розташовані у графі «ПІДПИС» у рядку перед рукописним записом «( ОСОБА_5 )» - виконані ОСОБА_5 . (а.с. 25-28 том 2)
Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК на момент вчинення правочину.
Згідно з ч. 1, 3,4 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 цього ж кодексу).
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Приймаючи до уваги висновок експертизи, інших належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_5 не підписував спірний заповіт позивачем суду не надано, суд дійшов висновку, що твердження позивача стосовно того, що ОСОБА_5 не підписував заповіт та його зміст не відповідає волі Спадкодавця є лише її припущенням.
Отже в задоволенні позову слід відмовити.
В зв`язку з відмовою у задоволенні позову позивачу, не підлягають стягненню з відповідача також судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області Джусь Світлани Василівни про визнання заповіту недійсним - відмовити.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2025 року.
Суддя А. В. Павлійчук