Справа № 364/965/24
Провадження № 2/364/72/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участі секретаря Бондаренко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Володарка, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

до ОСОБА_2 , РНОКПП невідомо, адреса: АДРЕСА_1 ,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Володарської селищної ради Київської області, адреса: 09301, пл. Миру, 4, селище Володарка, Білоцерківського району, Київської області, № тел.: (04569) 5-06-65,

про позбавлення батьківських прав,

встановив:

20.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що 06.11.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб. Від даного шлюбу вони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До квітня 2022 року вони разом з дітьми проживали за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . З квітня 2022 року відносини між ними погіршилися. ОСОБА_2 змінила своє місце проживання, діти залишилися проживати разом з батьком. В 2022 році шлюб між ними розірвано. та з ОСОБА_2 стягнено аліменти та визначено місце проживання дітей разом з батьком за місцем його реєстрації. З моменту зміни свого проживання мати дітей один раз їх відвідувала.

В зв`язку з даними обставинами ОСОБА_1 просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Передати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на опікування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести відповідний запис до Державного реєстру цивільного стану громадян.

23.12.2024 ухвалою Володарського районного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засіданні 03.02.2025. Ухвалою суду від 03.02.2025 призначено справу до судового розгляду.

10.01.2025 відповідач ОСОБА_2 та її представник направили до суду відзив на позов, який мотивований тим, що між 06.11.2011 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який розірвано 30.06. 2022. Від спільного проживання сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з батьком. Оскільки житлові умови в батька були кращі ніж у відповідачки. Однак весь час відповідачка постійно приїздила, бачилась з дітьми, дарувала подарунки. Позивачка зазначає, що вона неодноразово намагалася побачитися з дітьми , однак її колишній чоловік до дітей не допускав, на всі її намагання побачитися з дітьми відповідав що їх немає вдома, а бачити дітей без нього він не дасть, потім взагалі перестав відповідати на дзвінки. Щоб вирішити дане питання, вона звернулася до Служби у справах дітей та сім`ї Володарської селищної ради з приводу вирішення питання про визначення їй дні та годити для спілкування з дітьми.

Представник відповідача у відзиві зазначає, що відповідачка має заборгованість по сплаті аліментів, але вона не є високою і відповідач має намір його погасити.

Представник відповідача також вказує, що характеристики видані Рудосільською гімназією Володарської селищної ради № 2 та № 3 від 08.01.2025 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не містять жодної компрометуючої інформації на матір дітей, в жодній характеристиці не зазначено, що вона не бере участі у життя дітей.

Відповідно до характеристик на дітей із шкільного навчального закладу, мати завжди цікавиться життям дітей, була присутня на святах де брали участь діти, допомагала в ремонті шкільного навчального закладу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, та просили відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Володарської селищної ради Київської області, в судовому засіданн надала висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який повністю підтримала в судовому засіданні (а.с. 90-92).

Суд визнав наявних у справі матеріалів достатнім для встановлення прав та взаємовідносин сторін.

Ознайомившись із позовною заявою, матеріалами справи, висновком органу опіки та піклування, заслухавши позивача, відповідачку та її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позиву слід відмовити, виходячи із наступного.

Порядок позбавлення батьківських прав визначено статтею 164 Сімейного кодексу України. Законодавство України також чітко встановлює, що позбавлення батьківських прав може відбуватися тільки за рішенням суду.

При вирішенні зазначеного питання законом не передбачено обов`язкового досудового врегулювання спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

По справі встановлено, що 06.11.2011 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджено їхніми свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , Серії НОМЕР_3 (а.с. 12-13). В своєму позові та в судовому засіданні позивач вказував, що до квітня місяця 2022 року він разом з відповідачкою та спільними дітьми проживали за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . В квітні місяця 2022 року відносини між ними погіршилися, відповідачка змінила своє місце проживання, діти залишилися проживати разом з батьком.

В 2022 році шлюб між сторонами розірвано, що стверджено рішенням Володарського районного суду Київської області (а.с. 16-18). Відповідно до рішення Володарського районного суду від 12.08.2022 визначено місце проживання дітей разом з батьком за місцем його реєстрації (а.с. 19-23). Окрім цього, з ОСОБА_2 стягненно аліменти на утримання дітей.

Позивач, як на підставу обґрунтованості позовних вимог, тобто позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вказував суду, що відповідачка не бажає спілкуватися з дітьми, з моменту зміни свого проживання, один раз відвідувала їх.

В судовому засіданні відповідачка ствердила обставини викладені у відзиві на позов сказала, що на даний час вона має місце роботи, де працює неофіційно, заборгованість по сплаті аліментів має намір погасити, частково погасила борг.

Представниця третьої особи без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Володарської селищної ради Київської областіпідтримала висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Окрім цього, представник органу опіки та піклування Володарської селищної ради Київської області надала до суду висновок практичного психолога де вказано, що всі зустрічі з дітьми відбувалися в присутності батька, бабусі, та третьої невідомої особи. вказано, що діти тяжко та повільно йдуть на контакт, не проявляють зацікавленості до співпраці. Спілкування пасивне. В діалог не вступають, використовують короткі відповіді (так, ні, не знаю0. Присутні моменти коли діти думають , як правильно відповісти на окремі питання. Емоційний фон під час роботи врівноважений, але тривожний. Скромні, нерішучі, слухняно і чесно виконують завдання. Зовнішні емоційні прояви постійно приховуються та контролюються. Експресивна поведінка (міміка, жести. Пози та ін.) скуті. Діти мають відчуття власної незначущості, непотрібності. Чуттєві, вразливі, пригнічені.

При досліджені міжособистісних відносин в сім`ї (прихильність дитини до членів родини) проглядаються слабкі емоційні зв`язки членів родини. Порушення емоційного контакту з батьками. Сильні, позитивні почуття направлені лише один до одного.

Під час розмов про маму були виявлені такі особливості: високий рівень особистісної тривожності, страх( щоб нічого не розповісти або сказати щось не те) відстороненість від теми. Недовіра. Не бажання говорити (а.с. 93).

Свідок - ОСОБА_6 , яка є бабусею дітей, мама позивача, в судовому засіданні надала показання та зокрема зазначила, що в квітні місяці 2022 року відповідач забрала документи та інші речі з будинку. З дітьми не спілкується, в школу не приходить, фінансово не допомагає. З часу залишення дітей вона приймає участі у їх вихованні.

Свідок - ОСОБА_7 , яка є сестрою позивача. в судовому засіданні вказала, що як мати відповідачка є поганою матір`ю. Вона не хоче спілкуватися з дітьми.

Свідок - ОСОБА_8 , вказала, що вона є цивільною дружиною позивача. спільно проживають з жовтня 2024 року. ОСОБА_9 до дітей не з`являється. Один раз вона їй телефонувала щодо спілкування, але діти не захотіли спілкуватися.

Свідок - ОСОБА_10 в судовому засіданні характеризував відповідачку позитивно, гарною мамою для своїх дітей. Привозила їм продукти харчування, подарунки, одяг.

Свідок - ОСОБА_11 , в судовому засіданні вказала, що відповідачка досить відповідальна мама, знає сім`ю досить давно, ще тоді коли вони проживали разом. Відповідачка неодноразово приїздила до дітей з подарунками, солодощами, але не могла потрапити в будинок до дітей, де вони проживають з батьком. Так як вона працює продавцем в магазині бля будинку позивача, неодноразово відповідач залишала подарунки для дітей, але позивач відмовлявся їх забирати.

Свідок - ОСОБА_12 - в судовому засіданні вказала, що немає підстав позбавляти батьківських прав відповідачку, так як вона гарна мама, намагається виконувати свої обов`язки, але їй перешкоджає її колишня свекруха - ОСОБА_13 .

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

Батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання свої обов`язків з виховання дитини, що передбачено с. 164 Сімейного кодексу України. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину, умисно не виконує протягом тривалого часу та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання.

Встановлені судом та зазначені вище обставини справи свідчать про відсутність ухиляння відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вище згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи ні на що, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дітей в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи позивачки, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки ОСОБА_2 є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї: зміна місця проживання, пошук роботи, відсутність матеріальних коштів для утримання дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 243/13192/19-ц вказав на відсутність підстав для позбавлення батька батьківських прав, оскільки він, в силу своїх можливостей, намагається піклуватися про дітей.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батька до дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові обставин та наданих пояснень позивача в судовому засіданні щодо нехтування відповідачкою своїми обов`язками щодо виховання та утримання дітей, а саме що за період коли відповідачка змінила місце проживання то відвідувала своїх дітей лише один раз. Дані обставини спростовуються показами свідків, довідкою 05.01.2025 виданою Рудосільською гімназією Володарської селищної ради яка вказує на те, що мати дітей відвідує навчальний заклад, цікавиться життям дітей (а.с. 41).

Характеристика відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , видана Володаркою селищною радою « 2 від 08.01.2025 вказує, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації характеризується позитивно, у спілкування з односельцями чемна та ввічлива. На даний час проживає в місті біла Церква, де працює неофіційно (а.с. 10).

У справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, також у справ відсутні докази, що діти насправді усвідомлюють наслідки позбавлення батьківських прав їх матір.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у позові відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 18, 27 Конвенції про права дитини, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 4, 5, 6, 141, 150, 155, 157, 164-167, 171 СК України, ст. ст. 7, 10, 76, 89, 133, 141, 206, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Володарської селищної ради Київської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Копії повного рішення суду надіслати учасникам справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.

Повне рішення суду складено 07.03.2025.

Суддя О. В. Ткаченко