Єдиний унікальний номер № 361/669/19
Номер провадження 4-с/741/2/25
УХВАЛА

іменем України

20 лютого 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

представника скаржника адвоката Бохана О.С. (у режимі відеконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_1 , подану представником скаржника адвокатом Боханом Олексієм Сергійовичем, особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксана Анатоліївна, боржник: ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанови, зобов`язання скасувати постанову, зобов`язання винести постанову про накладення арешту на кошти, визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання невідкладно розглянути клопотання про накладення арешту на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

12 жовтня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до представник скаржника адвокат Бохан О.С. звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією скаргою.

У скарзі представник скаржника просив суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксани Анатоліївни про зняття арешту з коштів ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 від 10 жовтня 2024 року;

- зобов`язати державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксану Анатоліївну або іншу посадову особу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про накладення арешту на кошти ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксани Анатоліївни щодо розгляду клопотання про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 від 31 липня 2024 року;

- зобов`язати державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксану Анатоліївну або іншу посадову особу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) невідкладно розглянути клопотання про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 від 31 липня 2024 року та прийняти законне та обґрунтоване рішення;

- судові витрати по справі, у разі їх наявності, покласти на Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Вимоги скарги обгрунтовувались тим, що під час виконання у виконавчому провадженні № 60663658 судового рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2019 року у справі № 361/669/19 рішеннями та бездіяльністю державним виконавцем порушуються права та законні інтереси неповнолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на належне виконання указаного судового рішення.

Ухвалою судді Носівського районного суду Крупини А.О. від 28 жовтня 2024 року скаргу ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксана Анатоліївна, боржник: ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанови, зобов`язання скасувати постанову, зобов`язання винести постанову про накладення арешту на кошти, визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання невідкладно розглянути клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Одночасно зобов`язано Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі- відділ ДВС) надати до судового засідання належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 60663658 (а.с.77).

03 грудня 2024 року на виконаня ухвали Носівського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2024 року відділом ДВС до суду надано копії матеріалів виконачого провадження № 60663658 (а.с. 91-227).

У судовому засіданні 11 лютого 2025 року представник скаржника (позивача) адвокат Бохан О.С. вимоги скарги підтримав повністю з правових підстав, що у ній зазначені. Додатково пояснив, що після звернення з цією скаргою до суду боржник погасив заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , однак після 03 грудня 2024 року виплата аліментних зобов`язань не проводилась. Боржник є власником однієї земельної ділянки, отримує доходи від оренди земельної ділянки та з інших джерел. У липні 2024 року він, діючи в інтересах стягувача ОСОБА_1 , звертався до відділу ДВС з клопотанням про накладення арешту на майно боржника, однак жодної відповіді про результати розгляду такого клопотання не отримав.

У судові засідання 18 грудня 2024 року та 11 лютого 2025 року відповідач (боржник) ОСОБА_2 , особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець відділу ДВС Цахло О.А. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини невяки суд не повідомили.

Статтею 43 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Отже, учасники справи на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника (позивача), дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами та зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом установлено, що 04 жовтня 2019 року рішенням Носівського районного суду Чернігівської області у справі № 361/669/19 розірвано шлюб, зареєстрований 22 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 січня 2019 року і до досягнення сином повноліття (а.с. 64-65).

07 листопада 2019 року на виконання указаного судового рішення Носівським районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист (а.с.66).

20 листопада 2019 року на підставі виконавчого листа від 07 листопада 2019 року постановою старшого державного виконавця Носівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження: боржник: ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_7 (а.с.67).

Постановою від 20 грудня 2019 року виконавче провадження № 60663658 було прийнято до виконання Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.68).

17 січня 2022 року постановою державного виконавця було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 (а.с.188-189).

26 грудня 2022 року постановою державного виконавця було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 (а.с.69).

31 липня 2024 року представник стягувача адвокат Олексій Бохан у ВП № 60663658 подав до державного виконавця Броварського ВДВС у Броварському районі Цахло О.А. письмове клопотання про накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 , у тому числі на частку у розмірі 1/2 у праві власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , та земельну ділянк з кадастровим номером :02:002:2411. Заява отримана у відділі ВДВС 14 серпня 2024 року (а.с.55-56).

10 жовтня 2024 року державним виконавцем Оксаною Цахло було встановлено, що державним виконавцем не сказано суму до стягнення, а тому, керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_2 , про що винесено постанову (а.с. 54, 221).

20 листопада 2024 року постановою державного виконавця було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 (а.с.225).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, із змінами (надалі - Закон № 1404).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія (судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових-осіб) (далі - рішення) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 цього Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 13 Закону № 1404-VIII постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України Про виконавче провадження підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 59 Закону № 1404-VIII передбачено способи та порядок зняття накладеного арешту.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч. 3).

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини згідно з ч. 4 зазначеної статті, є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 12 та підпунктом 2 пункту 104 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частиною 5 зазначеної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Вирішуючи вимогу про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця відділу ДВС Цахло Оксани Анатоліївни про зняття арешту з коштів ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 від 10 жовтня 2024 року суд виходить з того, що у жовтні 2024 року боржником було сплачено (стягнуто виконавцем) 7936 грн., а сукупний розмір заборгованості станом на 30 жовтня 2024 року складав 6 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості на підставі виконавчого листа № 361/669/19 (а. с. 227).

Разом з цим, ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII встановлено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів), яка серед іншого такої підстави для зняття арешту з усіх рахунків, що належать боржнику як «державним виконавцем не сказано суму до стягнення» не містить.

Посилаючись в оскаржуваній постанові від 10 жовтня 2024 року на ст. 59 Закону № 1404-VIII державний виконавець не зазначає конкретну частину та пункт даної статті, яким він керувався при винесенні такої постанови.

З огляду на це, постанова державного виконавця відділу ДВС Цахло Оксани Анатоліївни про зняття арешту з коштів ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 від 10 жовтня 2024 року з підстави того, що державним виконавцем не сказано суму до стягнення, підлягає скасуванню, а скарга у цій частині - задоволенню.

Разом з цим, судом установлено, що 20 листопада 2024 року, тобто після прийняття судом до провадження та призначення до розгляду у судовому засіданні даної скарги, постановою державного виконавця Цахло О.А. було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням суми виконавчого збору (основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 60920 грн., а тому суд не знаходить підстав для зобов`язання державного виконавця винести постанову про накладення арешту на кошти ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Таким чином, державний виконавець відділу ДВС, самостійно до моменту постановлення судового рішення у цій справі виніс постанову про накладення арешту на кошти ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, а тому у задоволенні вимог скарги у частині зобов`язання винесення постанови необхідно відмовити.

Статтею 18 Закону № 1404-VIII установлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ч. 1). Виконавець зобов`язаний, зокрема, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (п. 3 ч. 1).

Сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, … заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. (ч. 1 ст. 19 Закону № 1404).

Наказом Міністерства юстиції України 15 лютого 2017 року № 388/5, із змінами, затверджено Порядок розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління. Згідно п. 2-4 Розділу ІV Порядку звернення громадян розглядаються та вирішуються у строк не більше одного місяця з дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх надходження; Якщо в місячний строк вирішити порушені у зверненні питання неможливо, за рішенням керівництва Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції встановлюється необхідний строк для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення, до завершення раніше визначеного строку виконання. Загальний строк вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідь за результатами розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації обов`язково надається заявнику тим органом, який їх отримав. ( п. 8 р. ІІІ)

14 серпня 2024 року відділом ДВС було отримано письмове клопотання представника стягувача адвоката Олексія Бохана про накладення арешту у ВП № 60663658 на все нерухоме майно ОСОБА_2 , у тому числі на частку у розмірі 1/2 у праві власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:2411 (а.с.55-56).

Станом на час звернення до суду зі скаргою та на час розгляду скарги судом доказів про розгляд зазначеного клопотання та надання заявнику відповіді за результатами його суду не надано.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) роз`яснив, що сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Тобто заслуговують на увагу доводи представника скаржника адвоката Олексія Бохана щодо неотримання ним відповіді на клопотання від 31 липня 20245 року, які були отримані 14 серпня 2024 року відділом ДВС, а тому вимоги скарги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню з подальшим зобов`язанням державного виконавця розглянути клопотання про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 від 31 липня 2024 року та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною 1 ст. 74 Закону № 1404 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. ч. 2 та 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Тому, суд вважає, що з урахуванням вимог скарги, встановивши обставини справи, надходить підстави для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Бохана Олексія Сергійовича задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксани Анатоліївни про зняття арешту з коштів ОСОБА_2 з підстав того, що державним виконавцем не сказано суму до стягнення, у виконавчому провадженні № 60663658 від 10 жовтня 2024 року

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксани Анатоліївни щодо розгляду клопотання про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 від 31 липня 2024 року.

Зобов`язати уповноважену особу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути клопотання про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 60663658 від 31 липня 2024 року та повідомити заявника про результати його розгляду.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівсько області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи:

заявник (позивач): ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

заінтересована особа: державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цахло Оксана Анатоліївна, адреса місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульв. Незалежності, буд. 39, код згідно з ЄДРОПУ 34837745.

Повний текст ухвали складено 20 лютого 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА