Справа № 274/5850/25
Провадження № 2/0274/2318/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"08" грудня 2025 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І. Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У серпні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» (ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № /192030 в розмірі 8744,75 грн та судові витрати.

Короткий виклад доводів позову

На обґрунтування позову ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» зазначило, що 25.12.2019 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9/192030, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Умови кредитного договору № 9/192030 ОСОБА_1 не виконав та має прострочену заборгованість в розмірі 8744,75 грн, із яких 3500,00 грн - борг за наданим кредитом та 5244,75 грн - проценти.

На підставі договору факторингу № 1-31/05/21 від 31.05.2021, укладеного між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Сіті Фінанс Груп» право вимоги за кредитним договором № 9/192030 перейшло до ТОВ «Сіті Фінанс Груп».

03.06.2021 між ТОВ «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено договір факторингу № 1-03/06/2021, за умовами якого до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9/192030.

Оскільки після відступлення ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» права вимоги до ОСОБА_1 останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» просить суд стягнути на його користь заборгованості за кредитним договором.

Відзив на позовну заяву не надходив.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 26.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо подання у визначені строки відповідачем відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження отримав 03.09.2025.

Відповідач у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, до суду не подав.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Встановлені судом фактичні обставини, докази на їх підтвердження

Судом установлено, що 25.12.2019 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 9/192030 (далі кредитний договір 9/192030), відповідно до умов якого товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 3 500 грн 00 коп. строком на 24 дні, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за його користування (а.с.19, 28-33).

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору 9/192030 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за фіксованою процентною ставкою у розмірі 1,85 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним, що підтверджується Додатком № 1 до кредитного договору № 9/192030.

У договорі вказані реквізити рахунку позичальника 4149-49хх-хххх-1913.

Відповідно до повідомлення директора ТОВ ПрофітГіт на карту 4149-49хх-хххх-1913 від 25.12.2019 ТОВ «Гоуфінгоу» перераховано 3500 грн, призначення платежу - видача кредиту № 9/192030 (а.с. 44).

31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-31/05/21, за умовами якого до ТОВ «Сіті Фінанс Груп» перейшло право вимоги грошових коштів за кредитним договором № 9/192030 у розмірі 8744 грн 75 коп (а.с. 18).

03.06.2021 між ТОВ «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено договір факторингу № 1-03/06/2021, згідно якого до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9/192030, відповідно ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» набув право вимоги грошових коштів від відповідача у розмірі 8744,75 грн (а.с. 17, 20-23).

Відповідно до складеної ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» виписки з особового рахунка за кредитним договором № 9/192030 ОСОБА_1 нараховано заборгованість у розмірі 8744 грн 75 коп, з яких 3500 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 5244 грн 75 коп. - заборгованість за відсотками (а.с. 17).

Застосовані норми права

Згідно із частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

У відповідності до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Аналіз доводів сторін, висновки суду

Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, як і жодних доказів на підтвердження погашення ним боргу.

Подані позивачем докази доводять факт укладання договору № 9/192030, надання відповідачу грошових коштів за договором, факт неповернення боргу, та набуття позивачем права вимоги за договором.

Тому, суд стягує із відповідача на користь позивача борг за наданим кредитом (тілом кредиту) за договором № 9/192030 в розмірі 3500 грн.

Щодо стягнення решти боргу, суд зазначає, що позивач не обґрунтував у позовній заяві підстав нарахування боргу за процентами в розмірі 5244 грн 75 коп.

За умовами договору, виходячи із суми наданого крелиту, процентної ставки та строку кредитування, розмір процентів складає 1554 грн. Саме така сума процентів була погоджена графіком платежів - додатком 1 до договору.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18)).

Позивач не надав доказів про погодження іншого строку кредитування та не заявляв позовним вимог про стягнення процентів в порядку ст. 625 ЦК України.

До того ж до позову не долучено розрахунку боргу, складеного первісним кредитором, щоб суд пересвідчився в правильності щоденного нарахування боргу.

Отже заявлена позивачем сума бору за процентами в розмірі 3690 грн 75 коп (5244 грн 75 коп. - 1554 грн) необґрунтована, а тому в цій частині в задоволенні позову суд відмовляє.

Всього суд стягує 5054 грн боргу, що включає 3500 грн боргу за наданим кредитом та 1554 грн процентів.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд частково задовольнив позов, із відповідача на користь позивача слід стягнути 1400 грн сплаченого судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, із розрахунку 5054 х 2422,46:8744,75.

Вирішуючи питання про стягнення із відповідач на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу які позивач просить стягнути у розмірі 10 500 грн, суд доходить таких висновків

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

На обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір № 11/07/2025 про надання юридичних послуг, укладений 11.07.2025 між адвокатом Пархомчуком С.В. та ТОВ ФК Дебт коллекшн, акт про отримання правової допомоги від 04.09.2025 з переліком послуг, що входять до складу правничої допомоги: зустріч та консультацію щодо перспективи врегулювання кредитної заборгованості за договором 9/192030 від 25.12.2019 - 2000 грн, складення та подання до суду позовної заяви - 5000 грн, інші клопотання, заяви до суду - 3000 грн, канцелярські витрати - 500 грн; рахунок на оплату послуг адвоката та платіжна інструкція переказу коштів - 10 500 грн ( правнича допомога згідно договору про надання правової допомоги від 11.07.2025).

Згідно з положеннями частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат;

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, зокрема впливу вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови, що відповідна заява була зроблена до завершення дебатів.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для його зміни, порядок сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація й досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням між адвокатом і клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною згодою. Суд не має права змінювати його або втручатися у правовідносини адвоката та клієнта. Однак суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням фактичності витрат і обґрунтованості їх суми.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом і клієнтом, у контексті розподілу судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані, з урахуванням фактичності та необхідності таких витрат. Подібний висновок викладено у п. 5.44 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід: витрати мають бути фактичними, неминучими та обґрунтованими (mutatis mutandis, справа "East/West Alliance Limited v. Ukraine", заява № 19336/04, § 268).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо встановить, що визначений гонорар є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи та витрачений адвокатом час.

Отже, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, включаючи репутаційні чи публічні аспекти.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, як зазначено у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04, п. 268), витрати мають бути фактичними, неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі ВС від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат слід враховувати: складність справи, обсяг та час, витрачений адвокатом; пов`язаність витрат із розглядом справи; обґрунтованість і пропорційність предмета спору; ціну позову; значення справи; вплив на репутацію; публічний інтерес; поведінку сторін; наявність дій щодо досудового врегулювання.

У постанові ВС від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати гонорар, суд має право оцінювати вартість правничої допомоги за критеріями співмірності (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У постанові ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 вказано: суд може не присуджувати стороні повне відшкодування витрат на правничу допомогу, якщо встановить їх надмірність. При цьому рішення суду має містити чітку мотивацію які саме витрати не підлягають компенсації і чому.

Суд зазначає, що правовідносини між сторонами є однотипними, не містять складнощів, не потребують тривалого аналізу доказів або значного часу на підготовку й подання позову. Суд вважає завищеними витрати на канцелярські послуги, оскільки позовна заява до суду подавалася через підсистему Електронний суд. Крім того, представник позивача не подавав до суду заяв, клопотань, визначених ЦПК України. За подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, витати за яку адвокатом та позивачем погоджено в розмір 3000 грн суд вважає необґрунтованими.

Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження розміру понесених ним судових витрат, ураховуючи складність справи, ціну позову, пропорційний до ціни позову розмір задоволених позовних вимог (заявлені витрати на правничу допомогу вдвічі перевищують задоволені позовні вимоги), часткове задоволення позовних вимог, обсяг виконаної адвокатом роботи в контексті критерію реальності адвокатських витрат, враховуючи принципи справедливості та верховенства права, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22.05.2024 року у справі № 205/5969/15-ц.

Отже, з відповідачп на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі - 3400 грн (1400+2000).

Керуючись ст. ст. 41, 258, 259, 263, 268, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором № 9/192030 від 25.12.2019 в розмірі 5054 гривні 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» сплачений судовий збір в розмірі 3400 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ», , місцезнаходження: вул. Саперне поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008, м. Київ, 01042.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя І. Ю. Хуторна