УХВАЛА

28 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 128/1550/24

провадження № 61-1878ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Сакара Н. Ю., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області 10 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2024 року залишено без руху та надано строк для усунення виявлених у ній недоліків: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження; надання доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної ухвали; зазначення відомостей про наявність або відсутність в особи, яка подає апеляційну скаргу, електронного кабінету; надання документу, що підтверджує сплату судового збору на належний рахунок у розмірі 605,60 грн; надання нової редакції належним чином підписаної апеляційної скарги з копією для відповідача.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду 09 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2024 року повернуто заявникові.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2024 року цій справі повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2024 року залишено без розгляду.

21 лютого 2025 року до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2024 року.

Заявник обґрунтовує свою касаційну скаргу порушенням апеляційним судом норм процесуального права. Вказує, що судом апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали не було враховано практику Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені статтею 356 ЦПК України.

За приписами частини першої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі.

Апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи (частина третя статті 356 ЦПК України).

Частиною четвертою статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 вересня 2024 року в справі № 930/191/23 дійшла висновку, що належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності), що свідчитиме про дійсне схвалення автором документа його тексту та унеможливить спотворення його змісту. Такий підхід запобігатиме зловживанню заявником своїми процесуальними правами в частині оспорення юридичної сили документа (його підписання чи непідписання), а також усуватиме сумніви в інших учасників відповідних правовідносин щодо правових наслідків подання такого документа.

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що такий підхід не звужує обсягу існуючих процесуальних прав учасників судового процесу, а створює підґрунтя для належного використання таких прав та запобігає їх зловживанню. У такому разі потреба в дотриманні завдання відповідного судочинства превалює над бажанням особи розташувати підпис в іншому місці, ніж під текстом його документа, особливо коли таке бажання не має переконливого обґрунтування.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року (провадження № 14-153цс24) підкреслено, що правовий висновок, викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 930/191/23, є актуальним, спірні суспільні відносини не змінилися, як і їхнє правове регулювання. Тобто судова практика з цього процесуального питання є сталою та сформованою, підстави для відступу від неї відсутні.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

05 липня 2024 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшла заява, в якій він зазначив, що докази на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного судового рішення надаються за наявності таких в особи і це не є її обов`язком. Оскільки конверт суду першої інстанції був втрачений, просив суд взяти до уваги поштове повідомлення про вручення, яке міститься в матеріалах справи та вимагав поновити строк на апеляційне оскарження. З приводу підпису апеляційної скарги зазначив, що вимоги апеляційного суду не відповідають вимогам закону. Також просив звільнити його від сплати судового збору.

Апеляційної інстанції звернув увагу на те, що підпис від імені ОСОБА_1 у вказаній заяві розміщено у лівому верхньому куті першої сторінки до початку викладення її змісту, тоді як сама заява викладена на трьох сторінках. Суд апеляційної інстанції вірно встановив, що належним чином підписану апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надав.

Встановивши, що вимоги ухвали Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 не виконав, зазначені у ній недоліки апеляційної скарги не усунув, апеляційний суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другою статті 357 ЦПК України, для визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення.

За загальним правилом, повернення апеляційної скарги не позбавляє заявника права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 356 ЦПК України.

Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, яка не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2024 року є необґрунтованою, а у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович