Справа № 754/3757/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4885/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Демченко Марини Михайлівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року, постановлену у складі судді Грегуля О.В., за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі № 754/3757/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення житлово-комунальних послуг,-

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року у справі за позовом ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення житлово-комунальних послуг. Вказував, що цим рішенням стягнуто з нього на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 55 688,27 грн. - оплати житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку та плати за абонентське обслуговування; 4 647,49 грн. - три проценти річних; 20 919,02 грн. - втрати від інфляції; 2 933,06 грн. - судового збору; 43,59 грн. - оплати витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав. Оскільки він перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ, є учасником бойових дій, а отримуване грошове забезпечення в більшій мірі витрачається на придбання засобів і обладнання на для збереження його життя та здоров`я під час участі в бойових діях, для ефективного виконання поставлених завдань та на щоденні побутові потреби в польових умовах, одномоментне або за більш короткий період часу, ніж період розстрочення виконання судового рішення про який він просить, стягнення всієї суми заборгованості фактично призведе до тимчасового позбавлення його можливості забезпечити себе всім необхідним для участі в захисті незалежності та територіальної цілісності України. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд розстрочити виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року строком на 8 місяців та затвердити графік погашення боргу: кожного місяця, починаючи з листопада 2024 року до червня 2025 року по 10 529,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, адвокат Демченко М.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні поданої заяви суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що суду не надано доказів, що сторони спору позбавлені можливості на стадії виконання судового рішення вирішити спір.Наголошує на тому, щоОСОБА_1 не має змоги сплатити вказану заборгованість відразу, тому й звертається з проханням розстрочити сплату такої заборгованості на 8 місяців.

В судовому засіданні адвокат Демченко М.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Плясун О.І., який діє в інтересах ПрАТ «АК «Київводоканал», проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року задоволено частково позов ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення житлово-комунальних послуг. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 55 688,27 грн. - оплати житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку та плати за абонентське обслуговування; 4 647,49 грн. - три проценти річних; 20 919,02 грн. - втрати від інфляції; 2 933,06 грн. - судового збору; 43,59 грн. - оплати витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення у вказаній справі.

ОСОБА_1 порушив питання про розстрочення виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року строком на 8 місяців та просив затвердити графік погашення боргу: кожного місяця, починаючи з листопада 2024 року до червня 2025 року по 10 529,00 грн.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість у заявника по спірним платежам виникла з 2017 року, тобто до мобілізації заявника і доказів, які б виключали винність заявника у виникненні заборгованості заявником не надано, як не надано конкретних доказів щодо розміру грошового забезпечення заявника. Також не надано доказів, що сторони спору позбавлені можливості на стадії виконання судового рішення вирішити спір.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами 3, 4 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Заяву про розстрочення виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ, отримуване грошове забезпечення в більшій мірі витрачається на придбання засобів і обладнання на для збереження його життя та здоров`я під час участі в бойових діях, для ефективного виконання поставлених завдань та на щоденні побутові потреби в польових умовах, а одномоментне або за більш короткий період часу, ніж період розстрочення виконання судового рішення про який він просить, стягнення всієї суми заборгованості фактично призведе до тимчасового позбавлення його можливості забезпечити себе всім необхідним для участі в захисті незалежності та територіальної цілісності України.

Разом з тим, наведені заявником обставини не можуть бути достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду. ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження розміру його грошового забезпечення. Відтак, розстрочення виконання рішення у визначений заявником спосіб призведе до порушення прав стягувача ПрАТ «АК «Київводоканал».

Ініціюючи розстрочення виконання рішення суду, ОСОБА_1 ані в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції не навів посилань та не надав доказів наявності виключних або особливих обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Демченко Марини Михайлівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді