Справа № 634/914/24
Провадження № 2/634/15/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 року

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Зимовського О.С.,

за участі секретаря судових засідань Лісняк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Сахновщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сахновщинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, -

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Сахновщинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, позивач просив визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1 , який народився у селі Максимівка Сахновщинського району Харківської області. Зобов`язати Сахновщинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати нове свідоцтво про народження, залишивши прізвище дитини « ОСОБА_3 ».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його батьки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому у свідоцтві про його народження запис про батька проведено за вказівкою матері. 03.02.1986 року батьки зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 його мате померла, та після її смерті, у травні 2024 року, він звернувся до лабораторії «ДНК- експерт» з метою проведення експертизи ДНК на встановлення батьківства між ним та ОСОБА_2 . Згідно звіту про встановлення батьківства ДНК ймовірність встановлення батьківства дорівнює 99,999996%. В серпні 2024 року він звернувся до Сахновщинського відділу реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східною міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про внесення змін щодо відомостей про батька до актового запису про його народження, проте згідно листа від 14.08.2024 року йому було повідомлено, що відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається або за спільною заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, пояснив, що підставою звернення до суду є отримання відстрочки від призову по мобілізації, оскільки його батько має труднощі в пересуванні у зв`язку з хворобою, що також є перешкодою для явки в судове засідання. Також, зазначив, що його мати померла. Окрім нього у батька є ще дві доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Сестри з батьком спілкуються лише раз на рік на його день народження. На його переконання у свідоцтві про народження дитини відомості про батька зазначені зі слів матері, для отримання державної допомоги. Він отримав повторне свідоцтво про народження, оскільки було допущено помилку в написанні його імені. Для підтвердження факту батьківства він звертався до приватної лабораторії, для проведення ДНК експертизи. Він самостійно відбирав біологічні зразки для проведення експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просила провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи Сахновщинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Раніше в судовому засіданні представник третьої особи зазначила, що у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян мається актовий запис про народження дитини № 4 на ОСОБА_1 , в якому відомості про батька внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України на підставі заява матері дитини. На дату реєстрації дитини, 07.05.1982 року, мати перебувала у шлюбі. Розірвання шлюбу відбулося 19.12.1984 року, після чого мати змінила прізвище. Державна реєстрація народження дитини здійснювалась до запровадження державного реєстру. Відповідальність за недостовірні дані покладається на заявників. Підстав внести інші дані немає.

Крім того, в поданих письмових поясненнях представник третьої особи зазначила, що по виконавчому комітету Дар Надеждинської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 07.05.1982 року мається актовий запис про народження № 04 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якого значиться ОСОБА_7 . Державна реєстрація народження дитини була здійснена відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері). В ході додаткової перевірки з`ясувалося, що на дату реєстрації народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме станом на 07.05.1982 року, мате ОСОБА_7 перебувала у шлюбі, актовий запис про шлюб №13, складений 11.10.1975 року Виконавчим комітетом Дар-Надеждинської сільської ради Сахновщинського району Харківської області. Вищезазначений актовий запис про шлюб був розірваний па підставі актового запису про розірвання шлюбу № 65, складений 19.12.1984 року Сахновіцинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сахновщинському районі Харківської області. Державна реєстрація народження позивача проводилася до запровадження Державного реєстру актів цивільного стану громадян (до 01.01.2009 року). Перевірити відомості про сімейний стан матері дитини на той час було неможливим. Позивач, вже реалізував себе саме з таким іменем. З урахуванням зазначених пояснень просять винести рішення на розсуд суду.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 вищевказаної Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18).

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Як встановлено судом, згідно копії повторно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Сахновщинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14.08.2024 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Максимівка, Сахновщинського району Харківської області, про що 07.05.1982 року зроблено відповідний актовий запис №4, батьками записані ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . Місце державної реєстрації Виконавчий комітет Дар-Надеждинської сільської ради Сахновщинського району Харківської області (а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 03.02.1986 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (а.с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 08.01.2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу від 03.09.2024 року №7 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області 29.09.2012 року проведено реєстрацію актового запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , актовий запис № 65 від 27.11.1984 року (а.с. 14).

Відповідно до довідок Дар Надеждинського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області від 31.07.2024 року №199, від 31.07.2024 року №198 ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до його складу сім`ї входить батько ОСОБА_2 (а.с. 17).

Згідно копії звіту про встановлення батьківства проведеного лабораторією ENDEAVOR DNA передбачуваний батько ОСОБА_2 не може бути виключений як біологічний батько ОСОБА_1 . На основі аналізу локусів STR, перерахованих вище, ймовірність встановлення батьківства дорівнює 99,999996%. Результати тесту носять виключно інформаційний характер. Зразки не відбиралися з верифікацією. Імена пацієнтів та походження зразків не можуть бути підтверджені (а.с. 15).

Листом Сахновщинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.08.2024 року ОСОБА_1 роз`яснено про можливість внесення змін в частині відомостей про батька до актового запису про народження за рішенням суду (а.с. 19).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 04.10.2024 року № 7 реєстратором Відділу реєстрації актів цивільного стану Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області 12.07.2010 року проведено реєстрацію актового запису про народження ОСОБА_1 , номер актового запису 04 від 07.05.1982 року, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьками записані ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Відомості про батька записані за заявою матері від 07.05.1982 року. В подальшому до актового запису вносилися зміни в частині імені дитини (« ОСОБА_13 » змінено на « ОСОБА_14 » та навпаки) (а.с. 31-33).

За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК - тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. russia, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2021 року в справі № 478/690/18.

Отже, підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Згідно ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Тобто, висновок експерта, порядок призначення та проведення експертизи, якщо така здійснюється для судового розгляду, повинні відповідати вимогам законодавства про проведення судових експертиз.

Таким, зокрема, є Закон України «Про судову експертизу» та Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року.

Відповідно до п. 1.12 Інструкції експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, забезпечують проведення експертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 № 3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 за №1431/20169.

Судовий експерт здійснює свою діяльність з певного виду експертної спеціальності та на підставі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України відповідно до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2015 №301/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 березня 2015 за № 249/26694.

В п.п.1, 3 та 4 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що обов`язковою умовою здійснення судово-експертної діяльності судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих установах, є наявність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз.

У письмових висновках експерта, крім даних, передбачених чинним законодавством, обов`язково зазначаються номер, дата видачі і строк дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта.

Судовий експерт здійснює судово-експертну діяльність тільки з тих видів судових експертиз і експертних спеціальностей, які зазначені у свідоцтві про присвоєння кваліфікації судового експерта.

Разом з тим, у наданому позивачем звіті не зазначено дата видачі і строк дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, а лише номер сертифіката з зазначенням, що цей орган може проводити перевірку батьківства за наказом цивільних судів Англії та Уельсу до розділу 20 Закону про реформу сімейного законодавства 1969 року.

Крім того, відповідно до ч. 1 статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Згідно статті 9 вказаного Закону атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з Реєстру атестованих судових експертів (офіційний сайт https://rase.minjust.gov.ua/), за параметрами пошуку «Endeavor DNA» не знайдено жодного атестованого судового експерта.

Суд звертає увагу на те, що як зазначено у самому звіті Endeavor DNA LABORATORIES, про встановлення батьківства ДНК, він виданий лише для інформаційного використання, результати тесту носять виключно інформаційний характер.

Крім того, зразки для експертного дослідження не відбиралися з верифікацією. Імена пацієнтів та походження зразків не можуть бути підтверджені.

Вказані обставини також підтвердив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, суд приходить висновку, що наданий звіт про встановлення батьківства в розумінні ч. 1 ст. 78 ЦПК України, не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Крім того, судом було встановлено, що на дату реєстрації народження позивача його мате ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 і лише 19.12.1984 року вказаний шлюб було розірвано.

Позивачем не було надано доказів на підтвердження обставин, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України або в порядку ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинної на час виникнення вказаних правовідносин).

Таким чином, досліджені по даній справі докази як окремо так і в їх сукупності не засвідчують походження дитини ОСОБА_1 від відповідача ОСОБА_2 .

Тому, суд з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши наявними доказами вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання батьківства, відсутні також і правові підстави для задоволення позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, яка є похідною.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем у зв`язку з відмовою в позові.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 76 - 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сахновщинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: