Березівський районний суд Одеської області
06.03.2025
Справа № 494/361/25
Провадження № 2/494/241/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді Рябчун А. В.,

за участю секретаря Авдєєвої С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 серпня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано на підставі рішення Березівського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року у справі № 494/1266/22. Від шлюбу мають двох дітей, одна з яких неповнолітня - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розлучення проживає з нею та перебуває на її утриманні. Повнолітній син являється студентом ВНЗ.

На підставі судового наказу, виданого Березіським районним судом Одеської області від 18 вересня 2024 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням індексації.

Зазначає, що донька перебуває на її утриманні, що вона регулярно несе витрати за проживання, харчування, лікування, одяг, комунальні послуги та ін. Зазначає, що відповідач на даний час виїхав та проживає в Ізраілі, має там достатній прибуток, працює, має автомобіль. ОСОБА_2 є здоровим та працездатним. Інших утриманців у нього не має. На праві власності у відповідача є власний житловий будинок у м. Березівка.

Також зазначає, що донька потребує постійної батьківської уваги і допомоги, однак відповідач не приймає участі у її вихованні та надає мінімальну матеріальну допомогу в розмірі близько 1 600 грн. ОСОБА_3 виповнилось 10 років, її потреби зросли, тому вона потребує більшої матеріальної допомоги. Позивач вказує, що вона разом з донькою проживає у будинку батьків, власного житла не має. Її заробітної плати не вистачає на потреби дитини. Матеріально допомагають їй її батьки.

Посилається на положення статей 182, 192 СК України та вважає, що після винесення судового рішення змінився матеріальний стан відповідача, тому вважає за доцільне збільшити розмір аліментів на утримання доньки.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просить суд збільшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Березівського районного суду Одеської області на її користь, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 5 000 гривень.

Процесуальні дії суду

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 18 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

В судовому засіданні 05 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 свою позовну заяву підтримала та просила задовольнити позов, на підставах викладених у ньому. Зазначила, що відповідач є працездатним, має дохід, проживає в Ізраїлі, тому може надавати аліменти на утримання доньки у розмірі 5 000,00 грн.

В судове засідання 05 березня 2025 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився. 04 березня 2025 року від його представника - адвоката Ковтун К. В. надійшла заява про розгляд справи за її та відповідача ОСОБА_2 відсутності.

Доводи особи, яка подала відзив на позовну заяву

28 лютого 2025 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що позовні вимоги відповідач визнає частково та погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі 2500 грн.

Зазначає, що повноцінно сплачує аліменти на утримання доньки, спілкується з дітьми та крім аліментів допомагає матеріально обом своїм дітям, незважаючи що старший син вже є повнолітнім. Заборгованості по сплаті аліментів не має. Вважає що вимога позивача про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки на її користь не доведена жодними належними та допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання дитини. Відповідач зазначає, що розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, але вимога про збільшення розміру аліментів є безпідставною та необгрунтованою, оскільки він не має постійного заробітку, його матеріальний стан не змінився та не з`явилося додаткового доходу.

Відповідач ОСОБА_2 зазначає, що визнає позовні вимоги частково, а саме погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500 гривень на місяць.

Фактичні обставини справи

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 18 квітня 2023 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_2 батько, ОСОБА_1 мати.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року у справі № 494/1266/22 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Судовим наказом Березівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2024 року у справі № 494/1731/24 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням індексації.

12 листопада 2024 року головним державним виконавцем Березівського ВДВС у Березівському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) Івановою О. О. відкрито виконаче провадження ВН № 76525360 на підставі судового наказу № 494/1731/24 від 18.09.2024 року.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до частин 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Встановлено, що судовим наказом Березівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2024 року у справі № 494/1731/24 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням індексації.

Згідно частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивач посилалася на те, що визначений судовим наказом розмір аліментів є таким, що не відповідає реаліям сьогодення та просила врахувати потреби дитини, які збільшилися.

Аналіз статті 192 СК України свідчить про те, що такою передбачено кілька альтернативно визначених та водночас самостійних один від одного підстав для зменшення або збільшення розміру аліментів. Крім цього, вказаний перелік не є вичерпним. Відтак підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як погіршення здоров`я, так і його покращення, а також інші випадки. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання кількох підстав для зміни розміру аліментів.

Відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19, за положеннямистатті 192 Сімейного кодексу Українизміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років 2 563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривень.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановлено та позивачем доведено, що з часу винесення судового наказу про стягнення аліментів на у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, збільшилися витрати на утримання доньки.

Не знайшли свого підтвердження доводи позивача про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання доньки саме у розмірі 5 000,00 грн у зв`язку із працевлаштуванням відповідача на території країни Ізраїль, оскільки доказів на підтвердження вказаної обставини (офіційного працевлаштування відповідача) позивачем не надано. Крім того, вказану обставину заперечив відповідач у відзиві на позовну заяву.

Суд відхиляє також посилання позивача на отримання відповідачем доходу від надання в оренду належного йому транспортного засобу, оскільки матеріали справи не містять підтверджуючих документів вказаної обставини.

Суд враховує часткове визнання відповідачем позовних вимог, та добросовісну сплату ним аліментів на утримання доньки. Обставину відсутності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів підтверджено в судовому засіданні поясненнями позивачки.

Суд вважає, що позивач не надала суду документально підтверджених доказів щодо розміру доходів відповідача, чи дійсно у відповідача збільшився розмір заробітної плати або інших доходів, як і не обґрунтовано позивачем належними доказами, чому саме розмір стягнення аліментів повинен бути збільшений до 5 000 грн.

Таким чином, враховуючи, що позивачу необхідно утримувати неповнолітню доньку, що розмір аліментів стягнутих виданим судовим наказом від 18 вересня 2024 року є недостатнім для утримання дитини, у зв`язку із зміною матеріального становища позивача та відповідача, а також те, що позивач не довела суду обґрунтованість стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 5 000 гривень щомісячно, а відповідач частково визнав позовні вимоги на суму 2 500,00 грн, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання їхньої неповнолітньої доньки в розмірі 3 000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Під час ухвалення судового рішення судом у тому числі враховано, що відповідач ОСОБА_2 крім коштів на утримання доньки, стягуваним на підставі судового наказу, додатково з власної ініціативи надає матеріальну допомогу своїй доньці.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статей 137, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 1 211,20 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, на підставі статей 84, 85, 91, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів шляхом їх збільшення, що стягуються на підставі судового наказу Березівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2024 року у справі № 494/1731/24, та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання даним рішенням законної сили .

У задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнення аліментів у зміненому порядку проводити щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття дитини.

У зв`язку з задоволенням позову про збільшення розміру аліментів, припинити з дня набрання рішенням законної сили, подальше примусове виконання судового наказу Березівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2024 року у справі № 494/1731/24.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя А. В. Рябчун