КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 лютого 2025 року

справа № 824/13/25

провадження № 22-з/824/3/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г. розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» - Шульги Андрія В`ячеславовича про зустрічне забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України, за позовом Приватного підприємства «SAYDANA» (Республіка Узбекистан) до Товариства з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» (Україна) про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2025 року представника Товариства з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» - Шульга Андрій В`ячеславович звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про зустрічне забезпечення позову шляхом внесення протягом 5 днів з дня прийняття ухвали на депозитний рахунок Київського апеляційного суду грошових коштів у розмірі 3 340 417,42 грн. у справі, яка передана на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, за позовом Приватного підприємства «SAYDANA» (Республіка Узбекистан) до Товариства з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» (Україна) про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.

В обґрунтування заяви зазначив, що вжиття зустрічного забезпечення позову по відношенню до позивача в даному випадку є обов`язком суду відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, оскільки позивач Приватного підприємства «SAYDANA» (Республіка Узбекистан) не має зареєстрованого в установленому законом порядку місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову. Звертає увагу на висновки Верховного Суду, в яких наголошує що вжиття заходів зустрічного забезпечення позову у випадках, якщо позивач не зареєстрований та не має майна в Україні у розумінні ч. 3 ст. 154 ЦПК України є не диспозитивним правом суду, а його обов`язком.

В судовому засідання представник Мозговий О.О. заяву про зустрічне забезпечення позову підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача Яценко О.О. заперечував стосовно даної заяви та просив відмовити у задоволенні.

Перевіривши матеріали справи, доводи заяви, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу щодо неналежного виконання умов Договору поставки №26-23/01 від 26.01.2023.

Зазначені в заяві обставини дають підстави для висновку, що вжиття зустрічного забезпечення до позивача в цьому випадку є обов`язковим відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 154ЦПК України, оскільки позивач ПП «SANDAY» не має зареєстрованого в установленому законом порядку місцезнаходження на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частини четвертої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п?ята статті 154 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач ПП «SAYDANA» не має зареєстрованого в установленому законом порядку місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням, а тому відповідно до п. 1 ч. 3. ст. 157 ЦПК України вжиття зустрічного забезпечення є обов`язковим.

Аналогічна правова позиція викладене у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі 753/2380/18-ц.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість зави про зустрічне забезпечення позову у спосіб, який просить представник ТОВ «САН-ТЕХНО».

Суд наголошує, що метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, зокрема, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Керуючись статтями 149-154, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ «САН-ТЕХНО» про зустрічне забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України за позовом Приватного підприємства «SAYDANA» (Республіка Узбекистан) до Товариства з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» (України) про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів - задовольнити.

Зобов`язати Приватне підприємство «SAYDANA» (Республіка Узбекистан) протягом 5 днів з дня прийняття ухвали внести на депозитний рахунок Київського апеляційного суду грошові кошти у розмірі 3 340 417,42 грн.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя