Провадження № 2/127/6329/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря судового засідання Поляруш І.О.,

представника позивача - адвоката Шикунової Аліни Олександрівни,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2025 із позовом до суду звернувся ОСОБА_2 , який просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв.м., житлова площа 40,3 кв.м., після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивує заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача ОСОБА_2 громадянин російської федерації. Після смерті якого утворилося спадкове майно на квартиру АДРЕСА_1 . З огляду на те, що свідоцтво про смерть видано державою агресором позивач позбавлений можливості отримати спадкове майно після смерті сина, що порушує права позивача.

Ухвалою суду від 15.09.2025 провадження у справі відкрито та вирішено розгляд справи здійснювати у загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 14.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справ до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник відповідача покладався на розсуд суду.

Судом установлено, що ОСОБА_2 перебував у шлюбі із ОСОБА_3 з 18.01.2000 року, рішенням Вінницької міського суду Вінницької області від 17.10.2013 року шлюб розірвано.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності позивачу та сину ОСОБА_2 , частка кожного по 1/2.

Згідно технічного паспорту квартира по АДРЕСА_2 загальна площа 85,1 кв.м., житлова площа 40,3 кв.м.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Саперне, Приозерського району, Ленінградської області, російська федерація.

У 2005 році ОСОБА_3 звернулася до ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області зі клопотанням про надання дозволу на виїзд на постійне місце проживання до російської федерації разом із сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після проведених перевірок 16.08.2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримали право на виїзд, про що було зроблено відповідний запис у паспорті для виїзду закордон.

ОСОБА_3 13.08.2005 знята з реєстраційного обліку на постійне місце проживання до російської федерації.

Позивач зареєстрований проживає по АДРЕСА_2 та сплачує за комунальні послуги.

При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, заявник отримав відмову, мотивовану тим, що ним не надано свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , виданого компетентним органом іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом.

До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 року у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17.

Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 1 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, відповідно до статей 2, 318 Цивільного кодексу України річ (майно) може знаходитись у власності Українського народу, фізичних та юридичних осіб, держави Україна, Автономної Республіки Крим, територіальних громад, іноземних держав й інших суб`єктів публічного права. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Суд дослідивши надані докази та пояснення сторін дійшов до висновку про те, що позивач є спадкоємцем належного майна померлого, за життя сина якому належала 1/2 частка квартири на праві спільної часткової власності. Оскільки позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд вважає за можливе взяти до уваги клопотання позивача та залишити судові витрати за ним.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 85.1 кв.м, житловою площею 40.3 кв.м, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 15.03.2011 року Викнавчим комітетом Вінницької місткої ради та зареєстрованого в Комунльному підприємстві "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" за № 29547643.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Вінницька міська рада, вул. Соборна, 59, м. Вінниця, .

Повний текст рішення суду складено 09.12.2025

Суддя: