ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2823/25 Справа № 210/7118/23 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м.Кривий Ріг

справа № 210/7118/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Сільченко В. Є. у м. Кривому розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 11 грудня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про захист прав споживача.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва № 747 на право власності на житло від 24 червня 1994 року 1/3 частина квартири, свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2013 року 1/3 частина квартири, договору дарування від 18 квітня 2013 року 1/3 частина квартири. Вказана квартира складається з трьох кімнат загальною площею 69,8 кв.м., яка розташована на третьому поверсі трьох поверхового будинку. Квартира обладнана індивідуальним опаленням (газовим котлом).

На адресу позивача, починаючи з 01 листопада 2021 року, щомісячно, протягом опалювального періоду, по теперішній час стали надходити рахунки по опаленню місць загального користування. Загальна сума нарахувань складає 5 790 грн. за період з 01 листопада 2021 по 01 квітня 2023 року

Відповідач КП «Криворіжтепломережа» з позивачем ніякого договору на послугу про надання опалення місць загального користування не пропонував і не укладав.

Позивач не заперечує того факту, що власники квартир з індивідуальним опаленням, як співвласники будинку, повинні брати участь у витратах на утримання будинку, у тому числі - приймати участь у оплаті за спожите тепло місця загального користування (надалі МЗК). Але надіслана через службу «Нова-ком Кривий Ріг» нарахована сума оплати за спожите тепло необгрунтовано завищено, а тому оплату в запропонованому розмірі позивач платити не згодна.

Прагнучи обґрунтованого нарахування за спожите тепло, позивач звернулася до оператора тепломережі за місцем проживання, де їй повідомили що це питання має вирішити позивач у відповідача. Склавши обґрунтовану претензію позивач направила її відповідачу, але відповіді не отримала.

Позивач зазначає, що в методиці № 315 вказано (дослівно з тексту) «місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень;»

В будинку АДРЕСА_2 до МЗК відноситься тільки під`їзд, в якому відсутнє опалення, бо опалювальні батареї багато років тому зняті.

Згідно Державних будівельних норм - ДБН В.2.5-67:2013 «опалення, вентиляція та кондиціонування», «п.6.3.3 опалення загальних приміщень (вестибюль, хол, коридор, сходова клітка), а також загальних технічних приміщень із прокладеними у них водопровідними, каналізаційними та протипожежними системами допускається не передбачати: у житловому будинку, який обладнано квартирними системами теплопостачання, при забезпеченні температури внутрішнього повітря вище 0°С, підтвердженої розрахунком за температури зовнішнього повітря найхолоднішої доби забезпеченістю 0,98 відповідно до ДСТУ-Н Б В. 1.1-27; тобто якщо в під`їзді, при температурі зовнішнього повітря - 26° С (для Кривого Рогу), температура повітря буде вища 0 С, то опалення можна не передбачати і оплату не нараховувати (Розрахунок долучається)

Згідно розрахунку при зовнішній температурі повітря -26° С для підтримання внутрішньої температури 0 градусів необхідно витратити 3610 ккал/год. тепла, за рахунок теплових надходжень через внутрішні стіни поступає 8034 ккал/год. тепла. Сумарна температура в під`їзді становить +5.8 градусів С тобто вище 0°. Таким чином опалення в під`їзді дозволено не відновлювати, тобто не передбачати, и не робити нарахування за опалення МЗК під`їзду.

На підставі наведеного вище позивач просила суд зобов`язати відповідача Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» зробити перерахунок нарахування за два опалювальні сезони (2021-2022 та 2022 2023) для квартири АДРЕСА_1 змінивши суму нарахування з 5 990 грн на 1 456 грн, зобов`язати відповідача Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» укласти з ОСОБА_1 письмовий договір на оплату тепла на майбутній час у розмірі 6% будинкової вартості тепла з урахуванням індивідуальної частки.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року позов задоволено частково, зобов`язано Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» зробити перерахунок нарахування за два опалювальні сезони (2021-2022, 2022-2023) за адресою АДРЕСА_3 . В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про те, що відповідачем послуги з опалення сходової клітини позивачу належним чином не надавалися, і, відповідно, позивачем не отримувалися, внаслідок чого у позивача відсутній обов`язок їх оплачувати.

Апелянт, посилаючись на висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 357/4664/16-ц від 20 листопада 2019 року та на норми діючого законодавства зазначає, що відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що будинок, в якому знаходиться квартира позивача в цілому відключений від мережі відповідача. Натомість, відповідачем було доведено факт подання тепла у будинок, обсяги спожитої теплової енергії та отримання позивачем наданої послуги, про що надано копії зведених відомостей добових даних теплолічильника по будинку АДРЕСА_2 за опалювальні сезони 2021-2022, 2022-2023 та інформацію щодо складових сум нарахувань за надану послугу з постачання теплової енергії в листопаді - грудні 2021 року, січні - грудні 2022 року, в січні - квітні 2023 року по квартирі АДРЕСА_1 . Отже, відповідач - КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та відповідно до Закону України від 22 червня 2017 року № 2119-VІІІ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» забезпечує до цієї будівлі теплову енергію на опалення як житлових приміщень, в яких не встановлено автономне опалення, так і нежитловик приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, а так само й опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання.

Позивач не довела, що вона, як власник квартири в багатоквартирному будинку, не зобов`язана сплачувати теплову енергію, яка надається відповідачем відповідно до частини 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» для опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника КПТМ «Криворіжтепломережа» - Федоренко В.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити, позивача ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить позивачу ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про захист прав споживача шляхом зобов`язання відповідача Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» зробити перерахунок нарахування за два опалювальні сезони (2021-2022 та 2022-2023) для квартири АДРЕСА_1 та зміньшення суми нарахування з 5 990 грн на 1 456 грн, зобов`язавши відповідача Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» укласти з ОСОБА_1 письмовий договір на оплату тепла на майбутній час у розмірі 6% будинкової вартості тепла з урахуванням індивідуальної частки, позивач посилалсь на те, що в будинку АДРЕСА_2 до місця загального користування відноситься тільки під`їзд, в якому відсутнє опалення, бо опалювальні батареї багато років тому зняті.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що послугами з централізованого постачання теплової енергії на сходовій клітці позивач не користуються, оскільки воно відсутнє, і відповідачем не спростовано факт, його відсутності, у зв`язку з чим доцільно зобов`язати відповідача зробити перерахунок нарахування за два опалювальні сезони (2021-2022, 2022-2023) за адресою АДРЕСА_3 .

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з п. 3 «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

Згідно з п.6 ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою.

У відповідності до абз.4 п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Пунктами 37 та 38 Правил визначено, що споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі - Методика), якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п.1, роз.1 Методики).

Пунктом 2 розділу 1 Методики визначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - це витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення

За змістом розділу 4 Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається як сума показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії, у разі оснащення ними 100 % МЗК та допоміжних приміщень, та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (п.2).

У разі відсутності встановлених вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається відповідно до проекту будівлі/будинку або за результатом енергоаудиту. Рішення про застосування (не застосування) результатів енергетичного аудиту приймається співвласниками будівлі/будинку в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець розподілу комунальної послуги (п.5).

У разі відсутності проекту на будівлю/будинок та результатів енергоаудиту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений розрахунково за формулою (п.7).

У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку (п.8).

Визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку (п.9).

Згідно з п.12 розділу 4 Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Відповідно до пункту 9 Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 712 від 05 вересня 2018 року, включає обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів, тощо.

Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

У постановах від 26 вересня 2018 року (справа №703/58/16-ц) та від 03 жовтня 2019 року (справа №539/2966/15-ц) Верховний Суд зазначив, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з встановленими тарифами.

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року (справа №703/4963/15-ц) висловлено правову позицію про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 311/3489/18 дійшов висновку, що відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку.

Нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати загальнобудинкових потреб опалення, у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається не лише з приладів опалення, а й трубопроводів та арматури.

Наявність автономного опалення в квартирі квартири АДРЕСА_1 не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від оплати на загальнобудинкові потреби опалення, які складаються, в тому числі, з витрат на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, враховуючи наявність розподільчих трубопроводів системи опалення будинку, прокладених в підвалі і по горищу.

Оскільки квартира позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 703/58/16-ц, в якій відповідач також посилався на відсутність приладів опалення місць загального користування, Верховний Суд зазначив, що підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку та на горищі. Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Суд зазначив, що помилковим є висновок про те, що відповідач не повинен сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку.

Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що відповідачем в повній мірі доведені обставини своїх заперечень, щодо позовних вимог позивача, колегія суддів вважає позовні вимоги необгрунтованими, та такими, що не підлягає задоволенню.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, астаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, грунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог позивача, оскільки ОСОБА_1 , будучи власником квартири у багатоквартирному будинку будинку АДРЕСА_2 , зобов`язана оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування вказаного будинку, які фактично надаються енергопостачальною компанією, незалежно від того, чи підключена належна їй квартира до мережі централізованого опалення, чи ні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги КПТМ «Криворіжтепломережа» та скасування, в порядку ст.376 ЦПК України, рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року в частині задоволених позовних вимог, як такого, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з прийняттям у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині зобов`язання КПТМ «Криворіжтепломережа», зробити перерахунок нарахування за два опалювальні сезони (2021-2022, 2022-2023) за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.ч.1, 7, 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору у даній справі.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги судовий збір, понесений відповідачем за її подання, у розмірі 1 610,40 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про зобов`язання Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», зробити перерахунок нарахування за два опалювальні сезони (2021-2022, 2022-2023) за адресою АДРЕСА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Комунальному підприємству теплових мереж «Криворіжтепломережа» судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 1 610 грн 40 коп за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року.

Головуючий:

Судді: