Справа № 204/805/25
Провадження № 2/204/1512/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у загальному розмірі 22 480,00 грн., а також судові витрати. В обгрунтування позову зазначено, що 06 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та відповідачем в електронній формі було укладено договір про надання грошових коштів у позику № , відповідно до умов якого відповідач отримав у позику на картковий рахунок грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом, стандартна процентна ставка 1,0% в день застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього договору. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, а саме надав позику шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок позичальника. Однак, відповідач, взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Відповідач має перед позивачем заборгованість за договором позики у розмірі 22 480,00 грн., яка складається з: 8 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 480,00 грн. заборгованість за процентами; 4 000,00 неустойка за кожен день прострочення. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості.

Ухвалою суду від 23 січня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 06 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про надання грошових коштів у позику № (а.с. 21-31), згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» надає ОСОБА_1 кредит у розмірі 8 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 1,0%.

Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі було підписано Графік платежів, який є додатком № 1 до договору про надання грошових коштів у позику № від 06 вересня 2024 року (а.с. 32-33).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» свої зобов`язання виконало повністю та надало ОСОБА_1 у позику обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 19972-1354-139289297 від 06 вересня 2024 року (а.с. 8).

Відповідач отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти та скористався наданим кредитом.

У позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач зобов`язання за договором про надання грошових коштів у позику № від 06 вересня 2024 року року належним чином не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, розмір якої станом на дату підготовки позовної заяви становить 22 480,00 грн., яка складається з: 8 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 480,00 грн. заборгованість за процентами; 4 000,00 неустойка за кожен день прострочення.

Однак, суд зазначає, що в обґрунтування заявленого розміру заборгованості позивачем не надано суду її розрахунку.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності у відповідача перед позивачем на теперішній час заборгованості за тілом кредиту, процентами та неустойкою по договору про надання грошових коштів у позику № від 06 вересня 2024 року, а також будь-яких доказів щодо розміру такої заборгованості, матеріали справи не містять.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відсутність в матеріалах справи розрахунку заборгованості за тілом кредиту, процентам та неустойкою по договору про надання грошових коштів у позику № від 06 вересня 2024 року позбавляє суд можливості встановити дійсний розмір такої заборгованості.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факту наявності у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 22 480,00 грн. по договору про надання грошових коштів у позику № від 06 вересня 2024 року.

У частині 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.

Отже, факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 22 480,00 грн. по договору про надання грошових коштів у позику № від 06 вересня 2024 року не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доведений позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 22 480,00 грн. по договору про надання грошових коштів у позику № від 06 вересня 2024 року задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі ст.ст. 204, 526, 627, 634, 1046, 1049, пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез