Справа №701/1211/25
Номер провадження2/701/698/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - Костенка А. І.

за участю секретаря - Брітан О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності.

На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач ОСОБА_1 , 20 грудня 2023 року уклала договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 . В послідуючому покупець та продавець, мали намір затвердити цей договір в нотаріальному порядку. З часу укладення попереднього договору купівлі продажу житлового будинку позивач стала утримувати вказаний будинок та використовувати у своїх цілях, в тому числі земельну ділянку. На виконання домовленостей фактично укладеного договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_4 передав позивачу всю наявну правовстановлюючу документацію на будинок, а саме рішення суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ідентифікаційним номером 359252650 та технічний паспорт на будинок. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу житлового будинку позивач передала ОСОБА_4 , тобто продавцю кошти за придбання будинку в сумі 3 000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою останнього. Через військовий стан та проживання продавця та покупця в різних областях нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку було домовлено провести в липні 2025 року. Документація для нотаріального посвідчення фактично вже укладеного договору купівлі-продажу була готова, однак за станом здоров`я продавець не зміг прибути до нотаріальної контори. Згодом позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що позивач дізналась від дружини померлого - відповідача у справі ОСОБА_3 , яка надала позивачу копію відповідного свідоцтва про смерть. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22.09.2025 року Руськополянською сільською радою Черкаського району Черкаської області підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 63 роки в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області, про що 22.09.2025 року складено відповідний актовий запис № 134. Фактично між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір щодо купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, однак переоформити майно на позивача він не встиг, тому що помер. Позивач опікуюся вказаним будинком та присадибною земельною ділянкою, доглядає за майном, користується та володіє ним повністю. Відомо, що після смерті ОСОБА_4 його спадкоємцем є дружина, відповідач у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зверталася до відповідача щодо долі оформлення житлового будинку по АДРЕСА_1 , належного її чоловіку ОСОБА_4 . На звернення позивача відповідач повідомила, що дійсно вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 і повідомила, що їй відомо, що за життя чоловік продав позивачу належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 , отримав обумовлену суму коштів та передав правовстановлюючі документи на будинок. Також повідомила, що на вказане майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 не претендує та не заперечує проти оформлення прав на нього за позивачем. Однак, такий стан невизначеності у реально-формальному стані володіння майном при наявності смерті титульного власника перешкоджає здійсненню права власності, не дає змоги здійснювати утримання майна, загрожує його пошкодженню, що змушує звернутись з даним позовом до суду. У іншому порядку вирішити питання оформлення прав власності на майно немає можливості, оскільки майно будо відчужено позивачу попереднім власником ОСОБА_4 , який помер. У свою чергу, його спадкоємець, відповідач по справі не є власником даного майна, проте є спадкоємцем, якому відомо про обставини відчуження майна позивачці. Позивач постійно, відкрито і добросовісно володіє житловим будинком по АДРЕСА_1 , відколи це було дозволено власником, утримує та обслуговує будинок з надвірними будівлями та спорудами, відкрито, безперервно та добросовісно ним володіє, дотримуючись вимог щодо приписів законодавства про зобов`язання власності в частині тягаря утримання майна, не порушення прав інших осіб та держави, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач та представник позивача до суду не з`явилися, але в своїй позовній заяві просили справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву згідно якої позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

позивач ОСОБА_1 , 20 грудня 2023 року уклала договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 (а.с. 19-20). В послідуючому покупець та продавець, мали намір затвердити цей договір в нотаріальному порядку. З часу укладення попереднього договору купівлі продажу житлового будинку позивач стала утримувати вказаний будинок та використовувати у своїх цілях, в тому числі земельну ділянку. На виконання домовленостей фактично укладеного договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_4 передав позивачу всю наявну правовстановлюючу документацію на будинок, а саме рішення суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом (а.с. 16-17), Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ідентифікаційним номером 359252650 (а.с. 18) та технічний паспорт на будинок (а.с. 10-13). На підтвердження укладення договору купівлі-продажу житлового будинку позивач передала ОСОБА_4 , тобто продавцю кошти за придбання будинку в сумі 3 000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою останнього (а.с. 21). Через військовий стан та проживання продавця та покупця в різних областях нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку було домовлено провести в липні 2025 року. Документація для нотаріального посвідчення фактично вже укладеного договору купівлі-продажу була готова, однак за станом здоров`я продавець не зміг прибути до нотаріальної контори. Згодом позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що позивач дізналась від дружини померлого - відповідача у справі ОСОБА_3 , яка надала позивачу копію відповідного свідоцтва про смерть. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22.09.2025 року Руськополянською сільською радою Черкаського району Черкаської області підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 63 роки в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області, про що 22.09.2025 року складено відповідний актовий запис № 134 (а.с. 9). Фактично між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір щодо купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, однак переоформити майно на позивача він не встиг, тому що помер. Позивач опікуюся вказаним будинком та присадибною земельною ділянкою, доглядає за майном, користується та володіє ним повністю. Відомо, що після смерті ОСОБА_4 його спадкоємцем є дружина, відповідач у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зверталася до відповідача щодо долі оформлення житлового будинку по АДРЕСА_1 , належного її чоловіку ОСОБА_4 . На звернення позивача відповідач повідомила, що дійсно вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 і повідомила, що їй відомо, що за життя чоловік продав позивачу належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 , отримав обумовлену суму коштів та передав правовстановлюючі документи на будинок. Також повідомила, що на вказане майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 не претендує та не заперечує проти оформлення прав на нього за позивачем. Однак, такий стан невизначеності у реально-формальному стані володіння майном при наявності смерті титульного власника перешкоджає здійсненню права власності, не дає змоги здійснювати утримання майна, загрожує його пошкодженню, що змушує звернутись з даним позовом до суду. У іншому порядку вирішити питання оформлення прав власності на майно немає можливості, оскільки майно будо відчужено позивачу попереднім власником ОСОБА_4 , який помер. У свою чергу, його спадкоємець, відповідач по справі не є власником даного майна, проте є спадкоємцем, якому відомо про обставини відчуження майна позивачці. Позивач постійно, відкрито і добросовісно володіє житловим будинком по АДРЕСА_1 , відколи це було дозволено власником, утримує та обслуговує будинок з надвірними будівлями та спорудами, відкрито, безперервно та добросовісно ним володіє, дотримуючись вимог щодо приписів законодавства про зобов`язання власності в частині тягаря утримання майна, не порушення прав інших осіб та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ч. 4 ст. 202 ЦК України, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. За вимогами ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню. Однак, за життя титульний власник фактично ухилився від нотаріального посвідчення договору, що робить неможливим нотаріальне посвідчення договору в даний час, оскільки фактично всі умови правочину виконано майно позивачу передано, кошти за нього сплачено власнику за життя. Якщо навіть припустити нове посвідчення договору з якимось новим титульним власником, це зробить цей договір нікчемним, позаяк він (договір) як правочин є вже вчиненим. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Віповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В процесі виконання домовленостей щодо купівлі-продажу майна позивачем дотримано всіх необхідних умов для цього. Відсутність в даному випадку належного оформлення правочину внаслідок ухилення від його нотаріального посвідчення перешкоджає реєстрації та здійсненню права власності позивача на майно, яке набуто у незаборонений спосіб. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. За ст. 386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності до ч. 5 ст. 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Тобто, позивач є добросовісним набувачем майна за договором, і відсутні правові підстави позбавлення її права власності за відсутності таких підстав. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства ст. 14 ЦК України. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 30, 50, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 11, 12, 14, 15, 16, 20, 24, 202, 204, 317, 319, 321, 322, 328, 377, 380, 381, 386 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрованою та жителькою АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 згідно найменувань даних технічного паспорта.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя А. І. Костенко