ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/5840/24

провадження № 22-ц/4809/479/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2024 року у складі головуючого судді Шевченко І. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов і рішення суду першої інстанції.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (далі - Відокремлений структурний підрозділ «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет»), в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по середній заробітній платі за період з 01.05.2024 по 31.07.2024 в сумі 29 250,00 грн та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що в період з 05.07.2013 по день звернення до суду вона перебуває у трудових відносинах з Відокремленим структурним підрозділом «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», що підтверджується записом у трудовій книжці НОМЕР_1 , відомостями про трудову діяльність (витяг з електронної трудової книжки) з реєстру застрахованих осіб № 4500 4553 2245 1526 від 21.08.2024, даними про нараховану заробітну плату з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування № 6232 2026 1154 0215 від 21.08.2024, відомостями з державного реєстру фізичних осіб - платників податки про суми виплачених доходів та утриманих податків від Податкової служби України № 1419103 від 21.08.2024.

Факт її перебування у трудових відносинах з відповідачем встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 405/3901/22 від 08.02.2023, ухвалою Кропивницького апеляційного суду у справі № 405/3901/22 від 03.07.2023, рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 405/5417/23 від 15.03.2024, постановою Кропивницького апеляційного суду у справі № 405/5417/23 від 13.08.2024. Посада - старший диспетчер навчальної частини, адміністратор бази ЄДЕБО.

Починаючи з 01.06.2022 вона, як і всі співробітники ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ, не отримує заробітну плату, відпускні кошти (або компенсацію за невикористану відпустку).

У зв`язку з вказаними обставинами, 04.08.2022 вона звернулась до суду з метою стягнення з юридичної особи Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» (далі - ДВНЗ «ДонНТУ» або - відповідач) заборгованості із заробітної плати за червень та липень 2022 року (два місяці).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 405/3901/22 від 08.02.2023, яке залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2023, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заробітної плати за червень і липень 2022 року відповідно до вимог її позовної заяви, а також компенсації за спричинену моральну шкоду.

За період розгляду справи, роботодавцем - юридичною особою Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» не було вчинено жодних дій щодо владнання ситуації з нею, як співробітником, відповідно до КЗпП.

Позивачка вказує, що не була звільнена, заробітна плата не виплачувалась, а її пропозиції щодо виконання обов`язків в режимі, передбаченому ч.1 ст. 57 Закону України «Про освіту», а саме дистанційному - адміністрація університету ігнорувала.

Звернення щодо заборгованості по заробітній платі також були проігноровані.

Після набрання законної сили рішенням у справі № 405/3901/22, 03.08.2023 позивачка звернулась до суду повторно з вимогою щодо стягнення заробітної плати, компенсації за вчинену моральну шкоду за період з 01.08.2022 по 31.07.2023 і рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.03.2024 її позовні вимоги були задоволені.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 13.08.2024 рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.03.2024 змінене в частині стягнення грошових сум, присуджено до стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за останні три місяці, оскільки 19.07.2022 набув чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Пре внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який регламентує, що звернення до суду у разі порушення трудових прав може здійснюватись не пізніше як у тримісячний термін.

При цьому, в рішенні суду першої інстанції та постанові суду апеляційної інстанції встановлено факт перебування позивачки у трудових відносинах, право на середню заробітну плату незалежно від поточного місця перебування; факт того, що невиплата заробітної плати суперечить ст. 115 КЗпП України та факт порушення її трудових прав.

09.05.2022 коледж був розташований за адресою: АДРЕСА_1 і є структурним підрозділом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (далі Університет).

Відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України № 420 від 09.05.2022 коледж повинен був бути переміщений до АДРЕСА_2 . Забезпечення переміщення було покладено на ректора ДВНЗ Університету Ляшка Ярослава Олександровича згідно з п.3.1 вищевказаного Наказу.

При цьому, наказом ректора Університету Ляшка Я. О. від 10.05.2022 № 259/к, було відсторонено ОСОБА_2 від виконання обов`язків директора коледжу та відкликано його довіреність № 06/07-13 від 04.01.2022.

12.05.2022 ректором Університету призначено виконуючого обов`язки директора коледжу Ноженко Ірину Володимирівну (наказ від 12.05.2022 за № 262/к).

Наказом Університету від 13.05.2022 № 263/к право першого підпису надано проректору з науково-педагогічної роботи Університету ОСОБА_3 , у тому числі право підпису фінансових, казначейських документів.

Таким чином, право доступу до казначейських та інших рахунків коледжу має виключно адміністрація Університету.

15.06.2022 виконуючою обов`язки директора Коледжу призначено Чернишову Марину Сергіївну.

Комунікація з колективом з боку в.о. директора та адміністрації Університету відсутня, а інформація щодо призначення отримана нею з сайту Університету.

У період з 10.05.2022 на виконання Наказу Міністерства освіти і науки України № 420 від 09.05.2022 по день звернення до суду жодних дій щодо переміщення з м. Бахмут матеріально-технічної та документальної бази з боку в. о. директора коледжу та ректором Університету не виконано, вказана бездіяльність призвела до втрати особових справ співробітників.

Посилаючись на зазначену втрату (Інформаційне повідомлення щодо поточного стану діяльності «Бахмутського індустріального фахового коледжу» ДВНЗ ДонНТУ), адміністрація Університету не виплачує заробітну плату співробітникам коледжу та не надає чергові щорічні відпустки.

Позивачка зазначає, що останні суттєві зміни в умовах праці, що були доведені до неї як співробітника описані в Наказі ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ № 34 в/к від 30.04.2022, де по відношенню до неї відповідно до ст.60 КЗпП України запроваджено дистанційну роботу, жодних інших наказів, письмових чи усних розпоряджень щодо істотних змін умов праці до неї доведено не було та не видавалось.

Факт запровадження дистанційної роботи підтверджується листом директора коледжу № 141 від 14.03.2022 на адресу Бахмутського міського голови, доступ до якого вона отримала через електронну поштову скриньку коледжу, оскільки, відповідно до своїх посадових обов`язків - вела кореспонденцію ДП «Інфоресурс» через офіційну пошту коледжу. В зазначеному листі вказано, що дистанційна робота в коледжі здійснюється до кінця воєнного стану.

Вказівки щодо роботи та обов`язків останній раз були виказані в.о. директора ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ ОСОБА_4 (діяла на підставі наказу ДВНЗ «ДонНТУ» № 262к від 12.05.2022).

ОСОБА_1 вказує, що як старший диспетчер навчальної частини сумлінно здійснювала свої обов`язки до завершення навчального року та продовжувала роботу щодо формування річного звіту, зведення педагогічного навантаження та ін. Також, як адміністратор бази ЄДЕБО виконувала вчасно всі обов`язки, займалась редагуванням бази, реєстрацією виданих дипломів та ін.

Стверджує, що ректор Університету Ляшок Я. О. вчинив службове недбальство у виконанні наказу Міністерства освіти і науки України № 420 від 09.05.2022, яке призвело до тяжких наслідків, а саме - невиплати заробітної плати, а також те, що ситуація щодо невиплати заробітної плати створена штучно ректором Університету.

Зазначає, що неодноразово зверталась до адміністрації університету та наголошувала, що керуючись Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 роботодавець не має права без згоди співробітника переводити його на роботу в іншу місцевість і що її робота може виконуватись віддалено (що відбувалось з квітня 2022 року) в повному обсязі.

Також повідомляла, що відповідно до ст.60-2 КЗпП в умовах дистанційного режиму роботи працівник самостійно визначає робоче місце та несе відповідальність за забезпечення безпечних і нешкідливих умов на ньому. Відповідно до пункту 8.3.3 Галузевої Угоди між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2021 - 2025 роки (Мінекономіки зареєстроване Галузеву угоду 18 червня 2021 року за № 12) керівник установи (ректор, що видав наказ про переміщення) повинен забезпечити збереження заробітної плати в умовах дистанційної роботи.

Останні звернення до роботодавця були нею направлені 19.03.2024, 20.03.2024 та 06.04.2024, але адміністрація ДВНЗ «ДонНТУ» заперечує факт трудових відносин колективу коледжу з ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ, посилаючись на втрату документів кадрового та бухгалтерського обліку, при цьому заробітна плата колективу (близько 90 осіб) не виплачується з травня 2022 року.

ОСОБА_1 також вказала, що позбавивши її заробітної плати на два місяці під час воєнного стану, керівництво Університету причинило їй моральну шкоду - погіршило її побутові умови, позбавило можливості завчасно переїхати з міста Бахмут, де проводяться активні бойові дії, до більш безпечного регіону України; вона, як інвалід ІІ групи, була позбавлена можливості купувати ліки та забезпечити потрібне харчування, що принесло значну шкоду фізичному та психологічному здоров`ю. Крім того, вона є матір`ю неповнолітньої дитини , яку виховує сама. Зважаючи на погіршення здоров`я та нараження на небезпеку її життя і життя неповнолітньої дитини через відсутність коштів на існування під час війни, оцінює моральну шкоду в 10 000 грн.

Посилаючись на факти, що встановлені під час розгляду попередніх судових справ, позивачка просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що посилання позивачки про порушення роботодавцем трудового законодавства є непідтвердженими. Так, до відзиву на позовну заяву відповідачем долучено табелі обліку робочого часу, які є належним підтвердженням кількості фактично відпрацьованих годин, які підлягають оплаті. Відповідач стверджує, що отримувати заробітну плату працівник має за виконану роботу, а ОСОБА_1 не надано доказів щодо виконання нею своїх обов`язків, а також на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди (а.с.203-209 том 1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення заробітної плати.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.05.2024 по 31.07.2024 в сумі 29 250,00 грн.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Здійснено розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виснував, що Державним вищим навчальним закладом «Донецький національний технічний університет» не спростовано факт перебування позивачки у трудових відносинах з ним. Крім того, перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з роботодавцем підтверджується отриманням нею заробітної по травень 2022 року та виплатами відповідно до вищевказаних судових рішень.

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, матір`ю, яка самостійно виховує неповнолітню дитину, мешканкою міста, де проходять активні бойові дії, в період воєнного стану позбавлена основного джерела доходів з вини відповідача, а тому вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» подав до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2024 року і ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на постанову Об`єднаної палати КЦС ВС від 10 жовтня 2019 у справі № 243/2071/18, згідно якої відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Вказує, що згідно з чинним законодавством, заробітна плата працівникам (в тому числі за час щорічної, соціальних відпусток), виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків з дотриманням встановленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи та за умови здійснення підприємством (установою, організацією) господарської діяльності.

Зазначає, що відповідачем надані до суду першої інстанції первинні документи (табелі обліку робочого часу), на підставі яких ведеться облік робочого часу та відповідний розрахунок заробітної плати, які у своїй сукупності спростовують посилання позивачки на порушення відповідачем трудового законодавства, хоча суд першої інстанції надані табелі обліку робочого часу не визнав недопустими доказами, однак і не надав їм оцінки.

ОСОБА_1 не могла не усвідомлювати, що не з`являється на робоче місце, не виконує обов`язків, не перемістилася до міста Луцьк, де наразі працює навчальний заклад, не працює в умовах дистанційного режиму. Ці обставини вказують на недобросовісну поведінку позивачки як працівника.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Самойленков О. Є. просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги. Вказав, що подана відповідачем апеляційна скарга не містить інформації про факти порушення прав сторони відповідача та базується виключно на питаннях, які вже були досліджені під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Представник наполягає на праві ОСОБА_1 щодо стягнення середньої заробітної плати, яке ґрунтується на частині першій статті 57 Закону України «Про освіту» (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державних гарантій в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану» від 15.03.2022 № 2126-IX, що набув чинності 20.03.2022), де працівникам закладів освіти, установ освіти, наукових установ, у тому числі тим, які в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану в Україні чи окремих її місцевостях, оголошених у встановленому порядку (особливий період) були вимушені змінити місце проживання (перебування), залишити робоче місце, місце навчання, незалежно від місця їх проживання (перебування) на час особливого періоду гарантується, зокрема, організація освітнього процесу в дистанційній формі або в будь-якій іншій формі, що є найбільш безпечною для його учасників; збереження місця роботи, середнього заробітку та інших виплат, передбачених законом (а.с.44-46 том 2).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_5 , представника позивачки адвоката Самойленкова О. Є., які брали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 22 квітня 2022 року № 3504- (а.с.107 том 1).

Згідно запису у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 працює на посаді - старшого диспетчера у Відокремленому структурному підрозділі «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (а.с.14-17 том 1).

Відповідно до відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з Відокремленим структурним підрозділом «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (а.с.28-29 том 1).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, відповідь на запит в електронному вигляді від 21 серпня 2024 року, ОСОБА_1 за період з січня 2022 року по грудень 2023 року отримувала виплати із заробітної плати, платник ДВНЗ ДОННТУ (Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет») (а.с.18-23 том 1).

Наказом №53 к від 23 вересня 2021 року в. о. директора Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» прийнято ОСОБА_1 , ст. диспетчера колежду, за внутрішнім сумісництвом, на 0,5 ставки адміністратора бази даних ЄДЕБО з 01 жовтня 2021 року з оплатою згідно штатного розпису по 9 розряду. Встановлено ОСОБА_1 , адміністратору бази даних ЄДЕБО, графік роботи:

- понеділок 4 години, 7-00 8-00, 17-00-20-00;

- вівторок 4 години, 7-00 8-00, 17-00-20-00;

- середа 4 години, 7-00 8-00, 17-00-20-00;

- четвер 4 години, 7-00 8-00, 17-00-20-00;

- п`ятниця 4 години, 7-00 8-00, 15-00-18-00 (а.с.103 том 1).

Наказом №98 в/к від 30 вересня 2021 року в.о. директора Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», призначено відповідальною особою Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», якій надається право застосування ЕЦП ОСОБА_6 , адміністратора бази даних ЄДЕБО (а.с.104 том 1).

Листом Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», адресованим директору ДП «Інфоресурс» надіслано останньому перелік користувачів ЄДЕБО ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ. В додатку до даного листа зазначено ІД користувача ОСОБА_1 (а.с.105-106 том 1).

Згідно наказу директора Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» №21 в/к від 22 березня 2022 року, ОСОБА_7 , відповідальній особі та адміністратору даних бази ЄДЕБО, надано право уповноваженої особи з укладання та підписання договорів на користування ЄДЕБО та актів надання послуг (а.с.146 том 1).

Відповідно до відповіді ДП «Інфоресурс» від 14 лютого 2023 року №01-13/394 про розгляд звернення ОСОБА_1 зазначено, що 27 червня 2022 року 9:12 заблоковано користувача ЄДЕБО Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» ОСОБА_1 , дата останньої активності в ЄДЕБО вхід в ЄДЕБО зазначеного користувача 27 червня 2022 року 08:52 (а.с.124 том 1).

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 09 травня 2022 року № 420 «Про тимчасове переміщення відокремлених структурних підрозділів ДВНЗ «Донецький національний технічний університет», з метою збереження життя та здоров`я громадян України, а також створення безпечного освітнього середовища, організації здобуття освіти, освітнього процесу в умовах воєнного стану, відокремлений структурний підрозділ «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (ВСП БІФК ДонНТУ), тимчасово переміщено на базу Луцького національного технічного університету за адресою: вул. Софії Ковалевської, 29, м. Луцьк, Волинська область, 43012, до завершення дії воєнного стану (а.с.56-57 том 1).

Згідно відомостей, розміщених на офіційному веб-сайті відповідача, долучених позивачкою до матеріалів позовної заяви, встановлено, що рішенням вченої ради ДонНТУ від 30 червня 2022 року (протокол №6) ухвалено рішення щодо припинення діяльності ВСП «Бахмутський індустріальний фаховий коледж ДВНЗ «ДонНТУ», в якому представлений ідентичний перелік спеціальностей фахової передвищої освіти та, відповідно, буде забезпечено можливість продовження безперервного здобуття фахової передвищої освіти студентами ВСП БІФК ДонНТУ. На підставі клопотання вченої ради ДонНТУ 29 липня 2022 року Міністерством освіти і науки України ухвалене відповідне рішення (наказ №676). Зазначено, що вирішення питання щодо продовження трудових відносин працівників коледжу буде здійснюватися відповідно до законодавства. Так, працівники БІФК ДонНТУ в будь-який момент часу можуть приступити до виконання своїх обов`язків за місцем знаходження коледжу у м. Луцьк. Вказано, зокрема який перелік документів необхідно подати для цього (а.с.68-71 том 1).

Листом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» від 20 квітня 2022 року №01-13/419, повідомлено ОСОБА_1 щодо особливостей діяльності коледжу в умовах воєнного стану. Зазначено про припинення діяльності Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» шляхом реорганізації та приєднання його до Відокремленого структурного підрозділу «Костянтинівський індустріальний фаховий технічний коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», в якому представлений ідентичний перелік спеціальностей фахової передвищої освіти особами, які навчаються у ВСП БІФК ДонНТУ відповідно до ЗУ «Про фахову передвищу освіту».

Щодо виплати заробітної плати роз`яснено, що у зв`язку з вищезгаданим та перебуванням будівель коледжу у м. Бахмут на території, наближеній до активних бойових дій, як було зазначено, у адміністрації університету та колежду повністю відсутній доступ до документів кадрового та бухгалтерського обліку, що на теперішній час унеможливлює встановлення факту перебування ОСОБА_8 у трудових відносинах з коледжем. Внаслідок відсутності первинних документів кадрового та бухгалтерського обліку неможливо вирішити питання щодо нарахування заробітної плати. Зазначено, що вирішення питання щодо продовження трудових відносин працівників колежду буде здійснюватися відповідно до законодавства України (а.с.101-102 том 1).

У листі Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» №141 від 14 березня 2022 року міському голові м. Бахмут Донецької обл. Реві Олексію зазначено, що Адміністрація Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» повідомляє про відновлення у коледжі з 14 березня 2022 року освітнього процесу виключно у дистанційному режимі (а.с.108 том 1).

Відповідно до наказу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» №192 від 16 травня 2022 року про особливості здійснення діяльності ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ в умовах воєнного стану встановлено, що відокремлений структурний підрозділ «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» тимчасово проводить свою діяльність на базі Луцького національного технічного університету, за адресою: вул. Софії Ковалевської, 29, Луцьк, Волинська област 43012 (а.с.137 том 1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2023 року у справі №405/3901/22 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення заробітної плати.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 19 500,00 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині присудження виплати заробітної плати за один місяць в сумі 9 750,00 грн. Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.76-83 том 1).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 03 липня 2023 року у справі №405/3901/22 апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2023 року залишено без змін (а.с.89-99 том 1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2024 року у справі №405/5417/23 позов ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2022 по 31.07.2023 в сумі 117 000,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині присудження виплати заробітної плати за один місяць в сумі 9 750,00 грн.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн (а.с.30-37 том 1).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 13 серпня 2024 року у справі №405/5417/23 апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2024 року в частині стягнення грошових сум змінено.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» заборгованість по заробітній платі у розмірі 29 250,00 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів, моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Здійснено розподіл судових витрат (а.с. 38-51 том 1).

Позивачка неодноразово зверталась до адміністрації університету та наголошувала, що враховуючи норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022, роботодавець не має права без згоди співробітника переводити його на роботу в іншу місцевість і що її робота може виконуватись віддалено (що відбувалось з квітня 2022 року) в повному обсязі.

Останні звернення до роботодавця були направлені ОСОБА_1 19 березня 2024 року, 20 березня 2024 року та 06 квітня 2024 року (а.с.125-133 том 1).

Відповідно до копій табелів обліку робочого часу Відокремленого структурного підрозділу «Костянтинівський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» за період з травня 2024 по липень 2024 року інформація щодо факту виконання позивачкою її функціональних обов`язків, а також кількість відпрацьованих нею робочих годин відсутня, оскільки остання в зазначених табелях не обліковується (а.с.193-201 том 1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Згідно положень статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Позивачка звертаючись до суду з цим позовом, зазначала, що її позовні вимоги ґрунтуються на частині першій статті 57 Закону України «Про освіту» (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державних гарантій в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану» від 15.03.2022 № 2126-IX, що набув чинності 20.03.2022), де працівникам закладів освіти, установ освіти, наукових установ, у тому числі тим, які в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану в Україні чи окремих її місцевостях, оголошених у встановленому порядку (особливий період) були вимушені змінити місце проживання (перебування), залишити робоче місце, місце навчання, незалежно від місця їх проживання (перебування) на час особливого періоду гарантується, зокрема, організація освітнього процесу в дистанційній формі або в будь-якій іншій формі, що є найбільш безпечною для його учасників; збереження місця роботи, середнього заробітку та інших виплат, передбачених законом.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачкою надано суду копію трудової книжки серії серії НОМЕР_1 та витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування №4500 4553 2245 1526 від 21.08.2024, якими встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться у трудових відносинах з Відокремленим структурним підрозділом «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на посаді старшого диспетчера.

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 09.05.2022 № 420 «Про тимчасове переміщення відокремлених структурних підрозділів ДВНЗ «Донецький національний технічний університет», з метою збереження життя та здоров`я громадян України, а також створення безпечного освітнього середовища, організації здобуття освіти, освітнього процесу в умовах воєнного стану, відокремлений структурний підрозділ «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (ВСП БІФК ДонНТУ), тимчасово переміщено на базу Луцького національного технічного університету за адресою: вул. Софії Ковалевської, 29, м. Луцьк, Волинська область, 43012, до завершення дії воєнного стану (а.с.56-57 том 1).

Згідно відомостей, розміщених на офіційному веб-сайті відповідача, долучених позивачкою до матеріалів позовної заяви, встановлено, що рішенням вченої ради ДонНТУ від 30 червня 2022 року (протокол №6) ухвалено рішення щодо припинення діяльності ВСП «Бахмутський індустріальний фаховий коледж ДВНЗ «ДонНТУ», в якому представлений ідентичний перелік спеціальностей фахової передвищої освіти та, відповідно, буде забезпечено можливість продовження безперервного здобуття фахової передвищої освіти студентами ВСП БІФК ДонНТУ. На підставі клопотання вченої ради ДонНТУ 29 липня 2022 року Міністерством освіти і науки України ухвалене відповідне рішення (наказ №676). Зазначено, що вирішення питання щодо продовження трудових відносин працівників коледжу буде здійснюватися відповідно до законодавства. Так, працівники БІФК ДонНТУ в будь-який момент часу можуть приступити до виконання своїх обов`язків за місцем знаходження коледжу у м. Луцьк. Вказано, зокрема який перелік документів необхідно подати для цього (а.с.68-71 том 1).

Листом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» від 20 квітня 2022 року №01-13/419, повідомлено ОСОБА_1 щодо особливостей діяльності коледжу в умовах воєнного стану. Зазначено про припинення діяльності Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» шляхом реорганізації та приєднання його до Відокремленого структурного підрозділу «Костянтинівський індустріальний фаховий технічний коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», в якому представлений ідентичний перелік спеціальностей фахової передвищої освіти особами, які навчаються у ВСП БІФК ДонНТУ відповідно до ЗУ «Про фахову передвищу освіту».

Щодо виплати заробітної плати роз`яснено наступне. У зв`язку з вищезгаданим та перебуванням будівель коледжу у м. Бахмут на території, наближеній до активних бойових дій, як було зазначено, у адміністрації університету та колежду повністю відсутній доступ до документів кадрового та бухгалтерського обліку, що на теперішній час унеможливлює встановлення факту перебування ОСОБА_8 у трудових відносинах з коледжем. Внаслідок відсутності первинних документів кадрового та бухгалтерського обліку неможливо вирішити питання щодо нарахування заробітної плати. Зазначено, що вирішення питання щодо продовження трудових відносин працівників колежду буде здійснюватися відповідно до законодавства України (а.с.101-102 том 1).

Згідно наказу №190 від 30 серпня 2024 року в. о. директора Відокремленого структурного підрозділу «Костянтинівський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про організацію роботи колежду в 2024-2025 навчальному році, з метою забезпечення виробничого та освітнього процесу у повному обсязі, педагогічним працівникам запроваджено дистанційну форму роботи на період з 2024-2025 н.р., із дотриманням встановленого у закладі освіти режиму праці без зміни інших умов праці та Правил внутрішнього трудового розпорядку, із особистою відповідальністю стосовно створення необхідних умов для виконання роботи у повному обсязі, відповідно до посадової інструкції, Положення про дистанційне навчання ВСП КІФК ДВНЗ ДонНТУ, введеного в дію наказом ВСП КІФК ДВНЗ ДонНТУ 12 вересня 2022 року №56, використовуючи усі можливі форми комунікацій та взаємодії з керівництвом коледжу, з дотриманням вимог охорони праці та безпеки життєдіяльності (а.с.174-176 том 1).

Так, згідно пункту 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 (далі - Інструкція №114/8713) для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Таким чином, заробітну плату роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Підставою для нарахування заробітної плати працівнику - є табель робочого часу.

Табель робочого часу документ первинного обліку, який необхідний для обліку використання робочого часу працівників, а також для контролю над дотриманням установленого режиму роботи, розрахунків з працівниками по заробітній платі, отримання інформації про відпрацьований час, складання статистичної звітності. У табелі обліку використання робочого часу здійснюються відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в т. ч. надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також відхилення від нормальних умов роботи.

Таким чином, ведення табеля обліку є обов`язковим.

Згідно частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці».

У табелі обліку використання робочого часу (типова форма №п-5) робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, у тому числі надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи.

Крім того, листом Міністерства праці та соціальної політики України «Про роз`яснення деяких питань законодавства» від 13.05.2010 № 140/13/116-10 зазначено, що ведення табеля обліку використання робочого часу для підприємств є обов`язковим.

Отже зміст вищенаведених норм свідчить, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи шляхом ведення табеля обліку робочого часу.

Належним підтвердженням кількості фактично відпрацьованих годин, які підлягають оплаті, є табель обліку використання робочого часу (постанова Верховного Суду від 09.09.2020, справа №493/2031/17).

У зв`язку з наведеним, відповідачем у відповідності до норм законодавства здійснювався облік робочого часу всіх працівників, а заробітна плата нараховувалася відповідно до відпрацьованих годин у кожному місяці.

Однак, як вірно зазначено відповідачем та не спростовано позивачкою, відомості щодо виконання нею безпосередньо її функціональних обов`язків у табелях обліку робочого часу за спірний період відсутні.

Крім того, у зв`язку з блокуванням користувача ЄДЕБО Відокремленого структурного підрозділу «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» ОСОБА_1 , остання не могла виконувати свої посадові обов`язки.

Стаття 94 КЗпП України визначає, що заробітна плата це винагорода, обчислена як правило, у грошовому еквіваленті, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст. 30 КЗпП України працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Отже, трудовій договір передбачає, що саме роботодавець повинен забезпечити умови праці працівника, тобто забезпечити працівника роботою. Працівник отримує заробітну плату за факт виконаної роботи (за процес), а не за кінцевий результат (в протилежність цивільно - правової угоди, де оплачується саме кінцевий результат роботи). Таким чином оплаті підлягає весь час знаходження працівника у трудових відносинах до дати звільнення.

Сам по собі факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем не може бути підставою для задоволення її позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 408/2445/17-ц.

Оскільки доводи позивачки щодо безпідставного позбавлення її права на отримання заробітній платі є недоведеними, відтак відсутні пістави для відшкодування на її користь моральної шкоди за порушення трудових прав.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зазначеного не врахував, не надав правильної правової оцінки наявним у справі доказам, дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди у повному обсязі за безпідставністю.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з неправильним застосуванням судом норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №785414 (а.с.135 том 1).

У зв`язку з тим, що позивачка у цій справі звільнена від сплати судового збору, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 906, 88 грн, понесені відповідачем за подачу апеляційної скарги, підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що відповідає нормам ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди.

Компенсувати Державному вищому навчальному закладу «Донецький національний технічний університет» за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 906, 88 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 06.03.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник