ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/3458/13-ц
Провадження № 22-ц/821/511/25
категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи:

скаржник : ОСОБА_1 ,

представник скаржника: Писаренко Лариса Іванівна,

орган, дії якого оскаржуються: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

представник органу ДВС: Анісімов Олександр Олександрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2025 року (постановлену в приміщенні Соснівського районного суду м.Черкаси під головуванням судді Ватажок-Сташинської А.В., повний текст ухвали складено 22 січня 2025 року ) у справі за скаргою представника ОСОБА_1 Писаренко Лариси Іванівни про визнання дій старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправними та скасування постанови Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.11.2024 про арешт коштів, заінтересована особа: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

18 листопада 2024 року ОСОБА_1 в особі свого представника Писаренко Л.І. звернувся до суду зі скаргою про визнання дій старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправними та скасування постанови Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.11.2024 про арешт коштів, заінтересована особа: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування скарги вказує, що 13.11.2024 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщуком Максимом Борисовичем в межах виконавчого провадження № 46301921 було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , а саме накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/ електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

ОСОБА_1 звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), оскільки арешт було накладено і на рахунок для отримання пенсії, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», однак старшим державним виконавцем в порушення вимог законодавства не було знято арешт з вказаного рахунку.

На підставі наведеного, просив суд скасувати постанову від 13.11.2024 Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) «Про арешт коштів боржника», яка винесена з порушенням вимог закону та визнати дії старшого державного виконавця Поліщук М.Б. неправомірними та протиправними.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 січня 2025 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщука Максима Борисовича щодо звернення стягнення на кошти ОСОБА_1 в сумі 2 грн 50 коп, які стягнуті з рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що державним виконавцем не було порушено основні засади виконавчого провадження, встановлені статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» та оскаржувана постанова прийнята з дотримання вимог законодавства, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення скарги в частині її скасування.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця щодо звернення стягнення на кошти ОСОБА_1 в сумі 2 грн 50 коп., які стягнуті з рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що державним виконавцем порушено пункт 10-2 Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» щодо списання грошових коштів боржника на виконання рішення суду у період дії воєнного стану в Україні, а саме списання з рахунку боржника ОСОБА_1 , на який він отримує пенсію, грошових коштів в сумі 2 грн 50 коп пенсії, тому такі дії державного виконавця є неправомірними.

Відтак, за висновками суду, скарга в цій частині є обґрунтованою та підлягає до задоволення щодо визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщука М.Б. щодо звернення стягнення на кошти ОСОБА_1 в сумі 2 грн 50 коп, які стягнуті з рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 30 січня 2025 року, Перший відділ Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції незаконною, необгрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального та недотриманням норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Апеляційна скарга, зокрема мотивована тим, що 13.11.2024 старшим державним виконавцем в межах виконавчого провадження №46301921 було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 і того ж дня на підставі розпорядження №46301921 на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні документу №712/3458/13-ц від АТ «ПриватБанк» надійшли кошти в сумі 2,50 грн. Тобто банк, на який покладено обов`язок визначити статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку , відкритому на ім`я ОСОБА_1 виконав та провів списання грошових коштів у сумі 2,50 грн. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Вказує, що 14.11.2024 було зареєстровано звернення ОСОБА_1 , в якому він вказав, що рахунок на який накладено арешт, відкритий виключно для отримання пенсії.

18.11.2024 винесено постанову про зняття арешту з рахунку, відкритого на ім`я боржника ОСОБА_1 в АТ «ПриватБанк».

Скаржник наголошує, що звернення стягнення на грошові кошти у сумі 2,50 грн відбулося ще до того, як виконавцем було отримано підтвердження, що зазначений банківський рахунок боржника ОСОБА_1 є спеціальний, а саме для соціальних виплат, тому це не може вказувати на неправомірність дій державного виконавця.

Вважає, що приймаючи ухвалу щодо визнання неправомірними дій старшого державного виконавця щодо звернення стягнення на кошти ОСОБА_1 в сумі 2,50 грн, суд першої інстанції вийшов за межі вимог, які були заявлені скаржником у своїй скарзі.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем не було порушено основні засади виконавчого провадження, встановлені ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» та оскаржувана постанова прийнята з дотриманням вимог законодавства. Доказів того, що існують інші підстави для скасування постанови про арешт коштів боржника суду не надано та не зазначено.

Також вказує на встановлення судом того факту, що заявник та його представник до виконавчої служби із заявою про повернення коштів у розмірі 2,50 грн не звертались.

Відзив на апеляційну скаргу

20 лютого 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 Писаренко Л.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій посилається на безпідставність апеляційної скарги, у зв`язку із чим просить відхилити апеляційну скаргу та ухвалу суду залишити без змін.

20 лютого 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому просить дослідити оригінал електронного доказу, а саме листування з ДВС у м. Черкаси, здійсненого з власного телефону, який належить ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААА №256569 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи.

На примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №46301921 з примусового виконання виконавчого листа №712/3458/13-ц, виданого 10.02.2014 Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у сумі 2 000 грн 00 коп.

13 листопада 2024 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщуком Максимом Борисовичем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Відповідно до платіжної інструкції № 24458PBNKI00baf30001 від 13.11.2024 з рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я боржника ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» 13.11.2024 знято кошти в сумі 2 грн 50 коп. з призначенням платежу: стягнення за ВП №46301921 з виконання виконавчого листа №712/3458/13-ц, виданого 10.02.2024 Соснівським районним судом м. Черкаси.

18 листопада 2024 року старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук Максим Борисович виніс постанову про зняття арешту з рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я боржника ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» на підставі постанови Черкаського апеляційного суду від 01.10.2024 у справі №707/506/24.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 01.10.2024 у справі №707/506/24 апеляційну скаргу Черкаського ВДВС на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29.07.2024 у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії, рішення та бездіяльність головного державного виконавця Вдовиченко Н.О. Черкаського ВДВС у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відхилено, ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29.07.2024 у даній цивільній справі залишено без змін.

У постанові Черкаського апеляційного суду від 01.10.2024 у справі №707/506/24 зазначено, що згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 24.02.2011 боржник ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства та відповідно до довідки ПриватБанку від 01.07.2024 ОСОБА_1 має картку НОМЕР_3 , на яку отримує соціальні виплати.

Також судом встановлено, що із заявою щодо повернення списаних коштів з рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я боржника ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» 13.11.2024 у сумі 2 грн 50 коп. боржник та його представник до державного виконавця відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, не звертались.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду відповідає.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

У частині першій статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто, виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права та обов`язки виконавців передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (частина друга статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначене правило визначає ті кошти, що складають, зокрема, пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Відповідно до частини першої статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами (частини друга, третя статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №46301921 з примусового виконання виконавчого листа №712/3458/13-ц, виданого 10.02.2014 Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у сумі 2 000 грн 00 коп.

13 листопада 2024 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщуком Максимом Борисовичем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Порядок звернення стягнення на пенсію визначається розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкція № 512/5.

Абзацом першим пункту 3 розділу X Інструкції № 512/5 передбачено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі.

Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця, судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження.

У абзаці 19 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» викладено у наведеній редакції на підставі Закону України від 11 квітня 2023 року № 3048-ІХ, який набрав чинності 06 травня 2023 року.

Загальновідомою є обставина щодо введення з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації на території України воєнного стану, який триває до тепер.

Враховуючи вищевикладене, державний виконавець вчинив оскаржувані дії під час дії воєнного стану щодо списання коштів з банківського рахунку боржника, на який надходила пенсія в період заборони (тимчасового припинення) звернення стягнення, тому його дії не відповідали чинному на час їх вчинення законодавству.

Вирішуючи дану скаргу, суд першої інстанції зауважив, що саме на банк, який виконує постанову про арешт коштів боржника, в силу положень частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладено визначення статусу коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку, у зв`язку із чим дійшов висновку, що державним виконавцем не було порушено основні засади виконавчого провадження, встановлені статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова прийнята з дотримання вимог законодавства і відсутні підстави для задоволення скарги в частині її скасування, з чим погоджується колегія суддів.

Також колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщука Максима Борисовича у виконавчому провадженні ВП № 46301921 щодо списання з карткового рахунку, відкритого в АТ «ПриватБанк» на ОСОБА_1 , суми пенсії у розмірі 2,50 грн є неправомірними, оскільки суперечать пунктам 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» щодо тимчасового припинення звернення стягнення на пенсію на період до припинення або скасування воєнного стану.

Такі висновки суду узгоджуються із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року у справі № 462/1268/17 (провадження № 61-2444св23), від 02 вересня 2024 року у справі № 676/2672/15 (провадження № 61-14351св23).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні скарги правильно послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20, де вказано, що «не може бути накладений арешт на кошти, які складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується».

Доводи скаржника в апеляційній скарзі на те, що 13.11.2024 старшим державним виконавцем в межах виконавчого провадження №46301921 було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 і того ж дня на підставі розпорядження №46301921 на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні документу №712/3458/13-ц від АТ «ПриватБанк» надійшли кошти в сумі 2,50 грн, що свідчить про виконання банком, на який покладено обов`язок визначити статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанови виконавця про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 ,внаслідок чого були списані грошові кошти у сумі 2,50 грн. і зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення, відхиляються колегією суддів, оскільки старший виконавець не вжив заходів для з`ясування статусу та цільового призначення коштів на банківському рахунку боржника. У частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Оскільки звернення стягнення на пенсію заборонено Законом України «Про виконавче провадження», тому дії виконавця є неправомірними.

Є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі , що приймаючи ухвалу щодо визнання неправомірними дій старшого державного виконавця щодо звернення стягнення на кошти ОСОБА_1 в сумі 2,50 грн, суд першої інстанції вийшов за межі вимог, які були заявлені скаржником, оскільки прохальна частина скарги містить, зокрема вимогу про визнання дій державного виконавця щодо списання коштів неправомірними та протиправними.

Інші доводи, наведені Першим відділом державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в апеляційній скарзі, були предметом апеляційного перегляду, проте суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, прийнявши до уваги, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для скасування судового рішення немає, а тому апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2025 року у справі за скаргою представника ОСОБА_1 Писаренко Лариси Іванівни про визнання дій старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправними та скасування постанови Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.11.2024 про арешт коштів, заінтересована особа: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков

/ повний текст постанови суду виготовлено 06 березня 2025 року/