Справа №211/7759/25
Провадження 2-н/211/1624/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Гонтар А.Л., розглянувши заяву Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2025 року представник Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" Соболь О.О. звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" заборгованості за теплову енергію, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.06.2022 по 31.05.2025 в розмірі 20 698, 32 грн., заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 932, 79 грн., судовий збір в розмірі 242, 24 грн.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2025 матеріали заяви передано в провадження судді Гонтар А.Л.

Суд, дослідивши матеріали заяви, дійшов до такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Заявник в заяві про видачу судового наказу просить стягнути заборгованість за період з 01.06.2022 по 31.05.2025, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Пунктом 5 ч.1 ст.165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, відповідно до ст.257 ЦК України, встановлюється тривалістю три роки.

Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що заявник у своїй заяві про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просить стягнути заборгованість, яка перебуває поза межами строків позовної давності.

Щодо доводів заявника про те, що строк позовної давності було продовжено, суд зазначає, що встановлення таких обставин виходить за межі інституту наказного провадження.

Стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання строку позовної давності. Проте, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.168ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а згідно ч.2 ст.167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та вказаних положень закону, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу на підставі п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у видачі судового наказу за заявою Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за теплову енергію - відмовити на підставі п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 10 вересня 2025 року.

Суддя А.Л. Гонтар