Справа № 161/4219/25
Провадження № 2/161/2258/25
У Х В А Л А

07 березня 2025 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Камінський Тімбер енд Венірз» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди майна та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

05.03.2025 року ТзОВ «Камінський Тімбер енд Венірз», через свого представника, звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди майна та зобов`язання вчинити дії.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне направити дану цивільну справу за підсудністю, виходячи з наступного.

За загальним правилом територіальної підсудності позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом; позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ст. 27 ЦПК України).

Крім того, ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, якою встановлено, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до п. 42 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18, зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Тобто, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

В такому випадку можливість застосування інших правил територіальної підсудності виключається.

Із змісту позовної заяви вбачається, що даний позов виник і поданий, у зв`язку з визнанням недійсним договору оренди частини будинку експортного цеху зі складом, яка знаходиться у с. Цумань Луцького (колишнього Ківерцівського) р-ну Волинської обл.

За наведених обставин дана справа територіально не підсудна Луцькому міськрайонному суду Волинської області.

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX.

Суд зауважує, що с. Цумань Луцького р-ну Волинської обл. до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року № 807-IX відносилося до складу Ківерцівського району Волинської області.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду

Враховуючи наведене вище, вважаю за необхідне передати зазначену цивільну справу до Ківерцівського районного суду Волинської області.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 352, 354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Камінський Тімбер енд Венірз» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди майна та зобов`язання вчинити дії передати на розгляд за підсудністю до Ківерцівського районного суду Волинської області (45201, Волинська обл., м. Ківерці, вул. Степана Бандери, 8-А).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 07 березня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська