Справа № 127/5512/22
Провадження № 22-ц/801/383/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 рокуСправа № 127/5512/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Сопруна В.В., Шемети Т.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року, ухвалене суддею Сичуком М.М. в м. Вінниці, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі 1/3 частки земельної ділянки, припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку,

встановив:

У березні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом та згідно уточнених позовних вимог просила:

- виділити їй, ОСОБА_2 , в натурі 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 151,0 кв.м., кадастровий номер :02:048:0368, що розташована у АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №2 розподілу земельної ділянки площею 151,0 кв.м. з кадастровим номером :02:048:0368, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками, який визначений у Додатку 2 до висновку експерта №753 від 01 липня 2024 року;

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку, загальною площею 0,0151га, кадастровий номер :02:048:0368, що розташована у АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НРК 479595 від 05 серпня 2021 року, позивач набула право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0151 га, що розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:048:0368, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Співвласником інших 2/3 часток даної земельної ділянки є відповідач.

На даній земельній ділянці площею 0,0151 га знаходяться землі під малоповерховими забудовами в розмірі: 0,0093 га; 0,0029 га; 0,0028 га; 0,0001 га.

Зокрема, на земельній ділянці площею 0,0151 га знаходяться наступні малоповерхові забудови: гараж позначений на плані літ.«Ж» (земельна ділянка площею 0,0029 га). убиральня літ. «Е» (земельна ділянка площею 0,0001 га) та ворота №4. Власником цього нерухомого майна є відповідач, що підтверджується інформаційними довідками № 295501720 від 20 січня 2022 року та №296388473 від 26 січня 2022 року. Під двором знаходиться земельна ділянка площею 0,0093 га.

На земельній ділянці площею 0,0028 га знаходиться мала архітектурна форма, яка побудована батьком позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та замість якого позивачка відповідно до ст. 1266 ЦК України отримала спірне нерухоме майно - 1/3 частку згаданої земельної ділянки. До даної МАФ ОСОБА_5 провів газопостачання, електропостачання, та здійснював в ній підприємницьку діяльність до 09 листопада 2020 року.

З метою добровільного поділу земельної ділянки, позивачка, з урахуванням розміру часток відповідача та позивача у спадковому майні, запропонувала відповідачу поділ земельної ділянки на підставі розробленого ДП «Поділлягеодезкартографія» ще 08 лютого 2017 року плану розподілу земельної ділянки. Відповідно до запропонованого варіанту позивачу, виходячи з належної їй 1/3 частки земельної ділянки, відходила земельна ділянка під МАФ, а відповідачу земельні ділянки під двором та нерухомим майном - гаражем, туалетом та воротами, які є допоміжними спорудами до житлового будинку, що відповідно до інформаційної довідки №295501720 від 20 січня 2022 року належить відповідачу на праві власності і розташований відповідно даної інформаційної довідки на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером :02:048:0365 площею 0,0121 га, власником якої також є відповідач.

Крім того, в запропонованому відповідачу варіанті поділу у останнього наявний окремий виїзд з спірної земельної ділянки, що свідчить про відсутність перешкод у такому поділі. Однак, відповідач відмовився від добровільного поділу спірної земельної ділянки, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Після проведеної у даній справі експертизи, позивачка вважає, що більш доцільним для вирішення спору буде варіант №2 розподілу земельної ділянки площею 151,0 кв.м. з кадастровим номером :02:048:0368.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_2 в натурі 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 151,0 кв.м., кадастровий номер :02:048:0368, що розташована у АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту №2 розподілу земельної ділянки площею 151,0 кв.м. з кадастровим номером :02:048:0368, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками, який визначений у Додатку 2 до висновку експерта №753 від 01.07.2024 року.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку, загальною площею 0,0151 га, кадастровий номер :02:048:0368, що розташована у АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язанні із сплатою судового збору в розмірі 2 977 гривень 20 копійок, та за проведення судової земельно-технічної експертизи у розмірі 14 300 гривень 00 копійок.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що висновок суду з приводу побудови батьком позивачки на земельній ділянці площею 0,0028 га малої архітектурної форми та отримання нею замість батька в порядку ст. 1266 ЦК України 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0151 га з кадастровим номером :02:048:0368 не відповідає дійсності. Він не отримував від позивачки будь-яких пропозицій щодо добровільного поділу спірної земельної ділянки і докази звернення до нього із такою пропозицією в матеріалах справи відсутні. Експертом під час виходу на місце знаходження земельної ділянки було проігноровано пропозиції відповідача, а судом було відмовлено у задоволенні клопотання сторони позивача про призначення додаткової судової експертизи. Під час судового процесу він наголошував, що поділ має враховувати інтереси обох співвласників, а подання даного позову є передчасним.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Встановлено, що 05 серпня 2021 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НРК №479595. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,0151 га, кадастровий номер :02:048:0368, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

У свідоцтві зазначено, що спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 є: позивачка ОСОБА_4 , частка у спадщині якої складає 1/3, та відповідач ОСОБА_1 , частка у спадщині якого складає 2/3 (а.с. 42 т.1).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 січня 2022 року №296388473 підтверджується, що земельна площею 0,0151 га з кадастровим номером :02:048:0368 по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 (1/3 частки) та ОСОБА_1 (2/3 частки) (а.с.20-24).

Судом першої інстанції при дослідженні матеріалів справи та інвентаризаційної справи № 7450 встановлено, що на даній земельній ділянці площею 0,0151 га знаходяться землі під малоповерховими забудовами в розмірі 0.0093 га, 0.0029 га, 0.0028 га та 0.0001 га. Зокрема, на земельній ділянці площею 0,0151 га знаходяться наступні малоповерхові забудови: гараж позначений на плані літ.«Ж» (земельна ділянка площею 0.0029га); убиральня літ. «Е» (земельна ділянка площею 0.0001га) та ворота №4. Власником цього нерухомого майна є відповідач, що підтверджується інформаційними довідками № 295501720 від 20.01.2022 та № 296388473 від 26.01.2022.( а.с 15-27)

Під двором знаходиться земельна ділянка площею 0.0093 га.

На земельній ділянці площею 0.0028 га знаходиться мала архітектурна форма, яка побудована батьком позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивачка, відповідно до ст. 1266 ЦК України, в спадок отримала 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,0151 га з кадастровим номером :02:048:0368.

Відповідно до наказу управління торгівлі, громадського харчування та побуту Вінницького міськвиконкому №239 від 11.04.1995 про відкриття магазину приватного підприємця ОСОБА_7 (а.с 65 інвентаризаційної справи № 7450), встановлено, що приватному підприємцю ОСОБА_5 , було дозволено відкрити магазин на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 .

Згідно дозволу управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів № 02-3 від 17.01.1995, який був виданий ОСОБА_6 на встановлення торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 та дозволу санітарно-епідеміологічної станції (а.с 65, 67 інвентаризаційної справи № 7450), а саме дозвіл видано колишньому власнику земельної ділянки земельної ділянки загальною площею 0,0151га, кадастровий номер :02:048:0368, а саме батькові відповідача та дідусю позивачки, яка є спадкоємицею після смерті свого батька ОСОБА_5 , який в свою чергу за життя здійснював підприємницьку діяльність в кіоску (мала архітектурній форма), яка була побудована батьком позивача ОСОБА_5 на земельній ділянці площею 0.0028га, знаходиться по АДРЕСА_1 .

До даної МАФ ОСОБА_5 провів газопостачання, електропостачання, та здійснював в ній підприємницьку діяльність до 09.11.2020.

На підтвердження вищезазначеного позивачкою додано до матеріалів справи наступними документи (а.с 28-108):

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця Серія В02 №373876 від 14.04.1998;

- свідоцтво про сплату єдиного податку Серія Ж№3000060 від 01.01.2009, в якому зазначено місце здійснення діяльності АДРЕСА_1 ;

- свідоцтво платника єдиного податку Серія А №611050 від 25.05.2012, в якому зазначено місце провадження господарської діяльності АДРЕСА_1 ;

- робочий проект установки газового котла в топічній павільйону від 2004 року (замовник СПД ОСОБА_5 , адреса павільйону АДРЕСА_1 );

- ескізний проект технічного переоснащення комерційного вузла обліку природного газу за адресою АДРЕСА_1 (замовник ФОП ОСОБА_5 );

- акт прийому газообладнання для проведення випробувань в павільйоні у АДРЕСА_1 (замовник СПД ОСОБА_5 );

- звернення СПД ОСОБА_5 від 23.11.2004 щодо реєстрації робочого проект) установки газового котла в топічній павільйону по АДРЕСА_1 ;

- висновок експертизи від 23.11.2004 про надання дозволу на початок роботи на підставі робочого проекту установки газового котла в топічній павільйону по АДРЕСА_1 .

- технічні умови №312/350 на електропостачання торгівельного павільйону від 26.06.2006 (замовник СПД ОСОБА_5 );

- договір на обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання магазину №1085 від 19.02.2013 (замовник СПД ОСОБА_5 );

- договір від 01.01.2016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 );

- договір від 25.10.2010 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 );

- договір на постачання електричної енергії №4877 від 18.08.2008, з додатками;

- довідку ВЦПЕМ від 31.01.1994 про надання ОСОБА_5 права на застосування електрообігріву в кіоску по АДРЕСА_1 . 46;

- протокол вимірювання струму короткого замикання №26 від 20.01.2006 в магазині ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 ;

- акт здачі-приймання науково-технічної продукції по договору №572 від 10.01.2008 та робочий проект фірми «Архітектон».

- робочий проект на електропостачання торгівельного павільйону СПД ОСОБА_5 АДРЕСА_1 ;

- паспорт схеми заземлюючого пристрою Зх фазного вводу магазину СПД ОСОБА_5 АДРЕСА_1 , з додатками.

04 серпня 2022 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб і у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.185 т.1).

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною першою статті 183 ЦК України річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 ЦК України).

Згідно із статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статей 355, 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2024 року у справі №752/1074/20 дійшов висновку, що при вирішенні спору про виділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого виділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту виділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядку користування земельною ділянкою, то суд здійснює виділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи за клопотанням ОСОБА_3 було призначено судову земельно-технічну експертизу для визначення варіантів розподілу земельної ділянки між двома співвласниками.

Відповідно до висновку судового експерта ТОВ «Подільський центр судових експертиз» Данилюка В.О. за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 01 липня 2024 року №753, на розгляд суду запропоновано чотири варіанти розподілу земельної ділянки площею 0,0151 га з кадастровим номером :02:048:0368, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками (а.с.213-242 т.1).

Після надходження висновку експерта, ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та просила суд виділити їй в натурі її частку земельної ділянки відповідно до варіанту №2 експертизи.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи дійшов висновку, що більш доцільним для вирішення спору в даній ситуації буде варіант №2 розподілу спірної земельної ділянки і з таким висновком погоджується апеляційний суд.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що оскільки судовим експертом були проігноровані озвучені відповідачем під час виходу експерта на місце знаходження земельної ділянки пропозиції й надано перевагу інтересам позивача, ним було заявлено клопотання про призначення додаткової судової експертизи, у задоволенні якої судом було відмолено.

У ч. 1 ст. 113 ЦПК України заначено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Встановлено, що після надходження висновку експерта ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи, у задоволенні якого ухвалою суду від 16 вересня 2024 року було відмовлено з наведенням відповідного обґрунтування.

За клопотанням ОСОБА_1 у судове засідання було викликано судового експерта Данилюка В.О..

За змістом ч. 4 ст. 72 ЦПК України, експерт зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи.

Експерт ТОВ «Подільський центр судових експертиз» Данилюк В.О. у судовому засіданні пояснив, що ним відповідно до висновку експерта №753 від 01 липня 2024 року запропоновано 4 варіанти розподілу земельної ділянки загальною площею 151,0 кв.м, кадастровий номер :02:048:0368, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками. Запропоновані варіанти здійснені із врахуванням усіх обставин місцевості та фактичного користування сторонами майном (житловими та господарськими будівлями), які розташовані на дані земельній ділянці, в більші мірі з урахуванням майна відповідача. Тому вважає, що ним всебічно та обґрунтовано в межах можливих варіантів запропоновано найбільш прийнятні варіанти розподілу земельної ділянки загальною площею, з урахуванням часток сторін.

ОСОБА_1 не був позбавлений можливості заявити разом з апеляційної скаргою клопотання про призначення експертизи (в тому числі додаткової), однак, будь-яких клопотань апеляційна скарга не містить.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що мала архітектурна форма, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0028 га, побудована не батьком позивачки ОСОБА_5 , а дідом та, відповідно, його батьком ОСОБА_6 . Саме ОСОБА_6 17 січня 1995 року Управлінням архітектури та містобудування Вінницької міської ради народних депутатів надано дозвіл №02-6 на індивідуальне будівництво/встановлення торгівельного павільйону.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що 11 квітня 1995 року, відповідно до наказу Управління торгівлі, громадського харчування та побуту Вінницького міськвиконкому, надано дозвіл ОСОБА_5 на відкриття магазину на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 .

Факт здійснення батьком позивачки підприємницької діяльності з вказаного року саме в цьому приміщенні не заперечується відповідачем.

Апеляційний суд звертає увагу, що будь-яких заперечень щодо вказаного в уточненій позовні заяві варіанту поділу земельної ділянки ОСОБА_1 надано не було, а про наявність таких він зазначає лише в апеляційній скарзі.

Та обставина, що ОСОБА_1 не погоджується із варіантом поділу (виділу) земельної ділянки, визначеним судом, сама по собі свідчить про наявність між сторонами спору щодо виділу земельної ділянки.

Не заслуговують на увагу доводи скаржника з приводу того, що в даному випадку можливий поділ спірної земельної ділянки в натурі, а не її виділ не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_3 у відповідності до статті 88 ЗК України має право ставити питання про виділ належної їй частки із складу земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності.

Крім цього, чинне законодавство не передбачає обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, а тому твердження ОСОБА_1 , що подання позову є передчасним (через відсутність пропозицій з боку позивача щодо порядку поділу чи щодо викупу її частини) є помилковим.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на ту обставину, що за період перебування цивільної справи в провадженні суду відповідач не вчинив жодних реальних дій щодо вирішення даного питання в добровільному та позасудовому порядку, а навпаки висловив заперечення щодо будь-якого варіанту вирішення спірного питання.

Решта доводів апеляційної скарги мають формальний характер та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції або його зміни.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову немає, оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2025 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді В.В. Сопрун

Т.М. Шемета