КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/376/2025
Справа № 363/1890/21
03 березня 2025 року
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Кашперської Т.Ц.,
суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря Діденка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , подану представником Балюрою Андрієм Станіславовичем , про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Балюрою Андрієм Станіславовичем , на рішення Вишгородського районного суду Київської області в складі судді Котлярової І.Ю., ухвалене в м. Вишгород 24 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування наказу про оголошення догани та стягнення компенсації,
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24 травня 2023 року залучено до участі у справі ГУ ПФУ в м. Києві, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 вересня 2024 року в позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника Балюри А.С. , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 повідомив про попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу 9084 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року апеляційну скаргу частково задоволено. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 вересня 2024 року скасовано та прийнято нову постанову. Позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ м. Києві про скасування наказу про оголошення догани та стягнення компенсації задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ № 63к від 08 лютого 2021 року управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві про оголошення догани ОСОБА_1 . В решті позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ГУ ПФУ м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1089,60 грн., стягнуто з ГУ ПФУ м. Києві в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

14 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 в особі представника Балюри А.С. подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Посилався на те, що в позовній заяві ним заявлявся орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу 25000 грн., внаслідок поведінки відповідача, яким ігнорувалися ухвали суду про надання витребуваних доказів та подавалися безпідставні клопотання про відкладення судових засідань, істотно збільшився обсяг професійної правничої допомоги, отриманої позивачем. Зазначені обставини призвели до тривалості розгляду справи судом першої інстанції впродовж майже 3 років.

Пояснював, що в зв`язку з відмовою в задоволенні всіх заявлених ОСОБА_1 позовних вимог судом першої інстанції судові витрати були покладені на позивача, відповідно ним не подавалися докази понесення витрат на правничу допомогу до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач також зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становить 9084 грн.

12 лютого 2025 року на початку судового засідання в апеляційному суді представник позивача скористався правом, передбаченим ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та просив занести до протоколу судового засідання його усну заяву про надання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після винесення рішення судом апеляційної інстанції. Зважаючи на викладене, ним надаються докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в судах обох інстанцій.

Станом на теперішній час, на виконання умов договору № 10/20 про надання правової допомоги від 30 серпня 2020 року, додаткових угод № 1 від 30 серпня 2020 року, № 2 від 09 липня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2021 року до вказаного договору, позивач отримав по даній справі від адвоката послуги з професійної правничої допомоги на суму 37320,65 грн. в зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та на суму 9033,33 грн. в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Просив врахувати дотримання позивачем вимог ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, а також таких факторів, як великий обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значний час, витрачений адвокатом на виконання цих робіт (надання послуг), важливе значення справи для позивача, пов`язане з реалізацією гарантій Конституції України нести відповідальність лише за вчинення правопорушень, а також із впливом результатів вирішення справи на репутацію позивача, трудові права якого грубо порушувались відповідачем.

Крім того, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу просив врахувати відсутність у справі передбаченого ч. 5 ст. 137 ЦПК України клопотання відповідача до суду першої інстанції про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, відсутність у справі обґрунтованого доказами клопотання відповідача до суду апеляційної інстанції про зменшення розміру витрат на правничу допомогу; невиконання відповідачем визначеного ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язку доведення неспівмірності заявлених витрат; ту обставину, що всі заявлені до відшкодування витрати пов`язані з розглядом даної справи; розмір заявлених до відшкодування витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та значення даної справи для позивача; поведінку відповідача під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи; неправомірну поведінку відповідача, яка призвела до виникнення даної спірної ситуації; положення ч. 9 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

На підставі вищевикладеного просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 37320,65 грн. у суді першої інстанції та 9033,33 грн. в суді апеляційної інстанції.

Відповідачем ГУ ПФУ в м. Києві було направлено заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, до якого не долучено докази його надіслання (надання) позивачу, про що управлінням забезпепчення автоматизованого документообігу Київського апеляційного суду складено акт № 226/0106/25 про порушення правил пересилання документів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційним судом вказане заперечення було залишено без розгляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Водночас, у відзиві на апеляційну скаргу від 23 грудня 2024 року відповідачем також викладені заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.

За змістом цих заперечень, представник позивача зазначив, що витратив 3 години на надання професійної правничої допомоги, однак перевірити кількість витраченого часу неможливо, а також не обґрунтована оцінка вартості однієї години надання послуг.

З урахуванням положень закону та фактичних обставин справи, керуючись такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ГУ ПФУ в м. Києві вважало такий розмір витрат на професійну правничу допомогу як 25000 грн. та 9084 грн. неспівмірним зі складністю справи.

Вказував, що правова позиція позивача та його представника була сталою і незмінною протягом розгляду спору двома судовими інстанціями, а адвокат надавав правову допомогу в усіх інстанціях, тому відповідно був обізнаний у справі з усіма деталями.

Отже, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення по суті, апеляційний суд виходить із наступного.

Питання про судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, апеляційним судом в постанові від 12 лютого 2025 року не вирішувалось.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічні правові висновки викладені в додатковій постанові Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та зазначено, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Із матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві ОСОБА_1 зроблено заяву, що в зв`язку з розглядом справи очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наведено орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, яку він очікує понести у суді апеляційної інстанції: складання від імені позивача та направлення до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 вересня 2024 року, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році за 1 годину роботи: з 11 жовтня по 04 листопада 2024 року, 120 хвилин, 6056 грн.; складання від імені позивача та направлення до Київського апеляційного суду заяв, клопотань, заперечень з процесуальних питань - 15 хв., 757 грн., участь в судовому засіданні - 15 хв., 757 грн., складання від імені позивача та направлення до Київського апеляційного суду заяв про надання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції з відповідними додатками - 30 хв., 1514 грн., всього 3 години, 9084 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення надано:

Копію договору № 10/20 про надання правової допомоги від 30 серпня 2020 року, укладений ОСОБА_1 з адвокатом Балюрою А.С., за умовами якого адвокат надає правову допомогу клієнтові з приводу представництва та захисту його прав та інтересів, що стосуються трудових відносин з управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві у судах всіх інстанцій. Згідно п. 2 договору, розмір винагороди за 1 годину надання адвокатом послуг за цим договором (як пов`язаних з судовим розглядом справи, так і тих, що передували зверненню до суду з позовом) становить 100 % встановленого ст. 7 Закону України про держбюджет на 2020 рік розміру прожиткового мінімуму на одну особу станом на місяць, в якому відбувається розрахунок за надані послуги. Умови оплати, обсяг та умови наданя послуг, порядок оплати окремих завдано оговорюються у додатковій угоді № 1, яка є нгевід`ємною частиною даного договору;

Копію додаткової угоди № 1 від 30 серпня 2020 року до договору № 10/20 про надання правової допомоги від 30 серпня 2020 року, в якій ОСОБА_1 та адвокатом Балюрою А.С. узгоджено вартість послуг, а саме за 1 годину надання адвокатом послуг - в еквіваленті 100 % встановленого законодавством України розміру прожиткового мінімуму на одну особу станом на місяць, в якому оформлений та підписаний акт приймання-передачі наданих послуг.

Також узгоджено вартість окремих послуг: надання усної консультації з вивченням документів із питань, що стосуються даної справи - вартість 5 хв. витраченого часу становить 1/12 РПМ, надання письмового роз`яснення з правових питань з посиланням на норми права та складанням правового висновку - вартість 20 хв. витраченого часу становить 1/3 РПМ; аналіз наявних у клієнта документів та практики Верховного Суду з вирішення спорів у подібних правовідносинах, необхідний для формування позовної заяви - вартість 60 хв. витраченого часу становить 1 РПМ; підготовка та подання позовної заяви/апеляційної або касаційної скарги із додатками - вартість 60 хв. витраченого часу становить 1 РПМ, підготовка та подання відповіді на відзив/відповіді на апеляційну або касаційну скаргу - вартість 60 хв. витраченого часу становить 1 РПМ, участь в судовому засіданні - вартість 60 хв. витраченого часу становить 1 РПМ, підготовка та подання заяв, скарг, клопотань, письмових пояснень - вартість 30 хв. витраченого часу становить РПМ;

Копію додаткової угоди № 2 від 09 липня 2021 року до договору № 10/20 про надання правової допомоги від 30 серпня 2020 року, у якій сторони погодили, що оплата послуг здійснюється в наступному порядку - 100 % вартості послуг (можливо частинами) у строк не пізніше закінчення 2 місяців з дня вирішення судом та набрання рішенням суду законної сили;

Копію додаткової угоди № 3 від 30 грудня 2021 року до договору № 10/20 про надання правової допомоги від 30 серпня 2020 року, у якій сторони погодили, що договір діє до повного виконання сторонами визначених розділом 3 обовязків стосовно надання адвокатом і прийняття клієнтом послуг, що стосуються предмета, зазначеного у п. 1.1 розділу 1 договору;

Копію акту приймання-передачі правничої допомоги від 09 липня 2021 року № 1 загальною вартістю 4779,17 грн.;

Копію акту приймання-передачі правничої допомоги від 30 грудня 2023 року № 2 загальною вартістю 10787,50 грн.;

Копію акту приймання-передачі правничої допомоги від 25 вересня 2024 року № 3 загальною вартістю 21754 грн.;

Копію рахунку від 25 вересня 2024 року, виставленого адвокатом Балюрою А.С. клієнту ОСОБА_1 на загальну суму 37320,65 грн.;

Копію акту приймання-передачі правничої допомоги від 14 лютого 2025 року № 4 загальною вартістю 9033,33 грн.;

Копію рахунку від 14 лютого 2025 року, виставленого адвокатом Балюрою А.С. клієнту ОСОБА_1 на загальну суму 9033,33 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі № 285/5547/21, згідно яких, у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Отже, у даній справі докази, якими підтверджується розмір понесених позивачем судових витрат в суді першої інстанції, існували станом на час прийняття постанови Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, і позивач не був позбавлений об`єктивної можливості надати їх як до апеляційної скарги, так і до закінчення судових дебатів в апеляційному суді у даній справі.

При цьому заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Балюри А.С. всупереч ч. 1 ст. 246 ЦПК України не містить обґрунтування поважності причин неподання таких доказів суду до апеляційної скарги та до закінчення судових дебатів у справі, що є підставою для відмови у її задоволенні в частині стягнення витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

Що стосується доказів витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 в апеляційному суді, апеляційний суд враховує, що такі докази (акт № 4 та рахунок адвоката) виготовлені 14 лютого 2025 року, а тому об`єктивно не могли бути подані до апеляційного суду до закінчення судових дебатів, і приймає такі докази.

Так, згідно акту № 4 від 14 лютого 2025 року, адвокат надав, а клієнт прийняв в повному обсязі правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції відповідно до умов укладених ними договору 10/20 про надання правової допомоги від 20 серпня 2020 року, додаткових угод № 1-3. Розрахунок здійснюється, враховуючи, що станом на дату підписання сторонами даного акту, розмір прожиткового мінімуму становить 2920 грн. Складання від імені ОСОБА_1 та направлення до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 вересня 2024 року - з 11 жовтня 2024 року по 04 листопада 2024 року, 120 хвилин, 2 год., 540,6666 грн. Участь в судовому засіданні 12 лютого 2025 року - 20 хвилин, 0,333 год., 973,33 грн. Складання від імені ОСОБА_1 та направлення до Київського апеляційного суду заяви про надання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій з відповідними додатками - 14 лютого 2025 року, 45 хвилин, 0,75 год., 2190 грн., всього 3,0833 год., 9033,33 грн. Сторони погодились з наведним розрахунком і претензій одна до одної не мають.

Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу 9033,33 грн., понесених позивачем за складання адвокатом апеляційної скарги, участь адвоката в судовому засіданні та складання заяви про ухвалення додаткового рішення, підтверджений належними та допустимими доказами, такі витрати відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи, оскільки дані доводи зводяться лише до незгоди із заявленою до відшкодування сумою і є суто формальними.

Апеляційний суд враховує, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21), від 06 листопада 2023 року в справі № 725/8953/21 (провадження № 61-531св23), від 08 листопада 2023 року в справі № 443/299/22 (провадження № 61-8861св23). Указана судова практика є незмінною.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому зміст позовної вимоги - це вимога позивача, якою є предмет позову. А предмет позову, як один з його елементів, це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити відповідне рішення.

Визначаючи пропорційність розподілу судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд враховує, що за наслідками апеляційного перегляду позовні вимоги задоволено на 50 %, а саме одна позовна вимога з двох заявлених.

Отже, витрати позивача на правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 4516,67 грн., що становить 50 % витрат на правничу допомогу, понесених позивачем в апеляційному суді.

Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України, про що вказував представник позивача в заяві про ухвалення додаткового рішення, та покладення на відповідача судових витрат повністю незалежно від результатів вирішення спору, з огляду на те, що під час апеляційного перегляду справи зловживання відповідачем процесуальними правами не встановлено.

Виходячи із наведеного, оскільки апеляційним судом встановлено, що позивачем було укладено з адвокатом договір про надання правничої (правової) допомоги та додаткові угоди до нього, в яких сторони обумовили надання позивачу правової допомоги, визначили розмір адвокатського гонорару, склали акт приймання-передачі правничої допомоги № 4 від 14 лютого 2025 року, в апеляційній скарзі позивач зробив заяву про орієнтовний попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, і протягом п`яти днів звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, стягнувши судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в апеляційному суді, з відповідача пропорційно до задоволення апеляційної скарги в розмірі 4516,67 грн.

В решті заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270, 381, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Балюрою Андрієм Станіславовичем , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ вул. Бульварно-Кудрявська 16 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 4516,67 грн.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 06 березня 2025 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.