Справа № 594/1068/25
Борщівський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого Зушман Г.І.
з участю секретаря Шимків Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Борщеві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 01.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. Відповідачці у справі запропоновано надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Ухвалою суду від 29.09.2025 задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів у АТ КБ ПриватБанк.
Ухвалою суду від 05.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивачка та представник позивачки в судове засідання не з`явилися, представник позивачки подала клопотання про проведення судового засідання без її участі та участі позивачки. Позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Належно повідомлена відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надіслала.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки, проти чого позивачка не заперечувала.
Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.
28.01.2022 між сторонами, ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), було укладено договір № 2812-1 про надання поворотної фінансової допомоги (позики).
Відповідно до п. 2.1 Договору, поворотною фінансовою допомогою за цим договором є грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн.
У п. 2.2 Договору про поворотну фінансову допомогу (позику) № 2812-1 від 28.01.2022 передбачено, що позика надається позикодавцем шляхом перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту позичальником у АТ УніверсалБанк єдиним платежем або частинами в загальному розмірі, що не перевищує суми коштів згідно п. 2.1 Договору.
Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору, поворотна фінансова допомога надається позичальнику на узгоджений сторонами строк, а саме, до 28.05.2022 включно.
До закінчення строку, визначеного в п.4.1 цього договору позичальник зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу (позику) на рахунок позикодавця в установі банку, готівкою чи в іншій формі, що не заборонена чинним законодавством України, єдиним платежем у розмірі всієї суми коштів, або відповідними частинами.
З долученого позивачкою до матеріалів позовної заяви витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.06.2025 встановлено, що ОСОБА_2 з 10.01.2025 зареєстрована як фізична особа-підприємець.
Окрім того, з наданої АТ КБ «Приватбанк» інформації встановлено, що інформація щодо здійснення грошових переказів із рахунку платника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , на будь-які інші банківські картки (рахунки), що належать ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , період з 28.01.2022 по 31.01.2022 відсутня.
З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 14.05.2025, позивачка направила повторну письмову претензію, в якій повідомила відповідачку про порушення зобов`язань та запропонувала повернути борг до 26.05.2025.
Позивачка зазначає, що претензія залишена без відповіді, і, станом на сьогодні, відповідачка не виконала свого зобов`язання, грошові кошти не повернула.
Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачкою ОСОБА_2 вимоги про повернення позивачці ОСОБА_1 200 000 грн.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, про що зазначено в частині першій статті 1050 ЦК України.
Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, позивачкою у справі ОСОБА_1 доведено факт передачі відповідачці ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 200 000 грн за договором № 2812-1 про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 28.01.2022 строком до 28.05.2022, шляхом перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту позичальником у АТ УніверсалБанк єдиним платежем або частинами в загальному розмірі, що не перевищує суми коштів згідно п. 2.1 Договору, що також визначено у п.2.2 договору надання поворотної фінансової допомоги (позики).
Відповідачка не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань щодо повернення коштів за договором № 2812-1 про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 28.01.2022.
Відтак зважаючи на викладене вище та враховуючи те, що договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики), укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути грошові кошти, та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у випадку відсутності домовленості вирішується у судовому порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) у розмірі 200 000 грн. на користь позивачки.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Отже, у розумінні наведених положень закону позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану», зокрема, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19.
Так, відповідно до положень п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває дотепер.
Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачка під час розгляду справи понесла судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2889,17 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн.
У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору, а саме: за подання позовної заяви до суду пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1942, 34 грн, та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн., а всього 2547,94 грн.
Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 29.08.2025 в цій справі у виді накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках відповідачки в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, рухоме та нерухоме майно, що належать на праві власності ОСОБА_2 у межах суми позову 297 493,07 грн, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
На підставі ст.ст.11,15,16,509,526,545,610,1046-1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263, 265, 280, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором № 2812-1 про надання поворотної фінансової допомоги (позики) від 28.01.2022 в сумі 200 000,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі в сумі 2547,94 грн.
Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 29.08.2025 в цій справі у виді накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках відповідачки в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, рухоме та нерухоме майно, що належать на праві власності ОСОБА_2 у межах суми позову 297 493,07 грн, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідачкою може бути подано заяву до Борщівського районного суду Тернопільської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повне рішення складено 08 грудня 2025 року.
Головуючий: Г.І.Зушман