Справа № 463/2805/24 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2506/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ЛКП «Господар» - Білика П.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Господар» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 липня 2024 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2024 року Львівське комунальне підприємство «Господар» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивували тим, що згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 8 червня 2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у будинках у м. Львові. Зокрема на балансі ЛКП «Господар» перебуває будинок АДРЕСА_1 .
Для здійснення оплати комунальних послуг мешканцями квартири квартири АДРЕСА_2 у вищевказаному будинку відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .
В той же час, відповідачі за період з 1 березня 2021 року по 28 лютого 2024 року не сплачували вартість житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 21541,04 грн. Відповідачі користуються послугами, які надає позивач і відповідно до ст. 68 Житлового кодексу зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги у встановлений термін. Однак таку оплату останні не здійснюють, що призвело до утворення боргу. Звертають увагу суду на те, що жодних актів-претензій від відповідачів протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надходило, що є також одним із доказів належного виконання позивачем своїх обов`язків.
З врахуванням наведеного, просили стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЛКП «Господар» заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01 березня 2021 року по 28 лютого 2024 року в сумі 21541 гривень 04 копійки.
Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02 липня 2024 року відмовлено в задоволенні позову Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Рішення суду оскаржило Львівське комунальне підприємство «Господар».

В апеляційній скарзі покликається на те, що передчасність висновку Личаківського районного суду м. Львова полягає у не дослідженні доказів належності квартири за адресою АДРЕСА_1 відповідачам, ненаданні належної оцінки преюдиційним фактам, встановленим судовим рішеннями щодо квартири відповідачів, що були наведені у заявах по суті справи, а також невитребуванні договору міни АВП № 951050 від 16.10.2000 p., який перебуває у відповідачів, а тому ЛКП Господар.

Стверджує, що сукупність доказів та обставин, що визнаються сторонами, вказує на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 володіють та/або проживають та/або володіють, але не проживають у квартирі; проте за змістом вищенаведених норм права підставою для стягнення плати є достатнім хоча б один факт: або проживання, або володіння квартирою.

Вказує, що оскаржуване рішення може стати негативним прецедентом, згідно з яким покупці квартир зловживатимуть своїм правом - укладати правочини не реєструючи права на майно, і ЛКП не зможе стягнути ні з попереднього власника, оскільки той - відчужив майно, і він не може самостійно зняти реєстраційний запис про себе; ні з нового власника, який користується квартирою.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ЛКП Господар задовольнити.

В судове засідання призначене на 27 лютого 2025 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не з`явилися. Суд апеляційної інстанції належним чином повідомляв відповідачів про розгляд їх справи за адресою їх фактичного місця проживання АДРЕСА_3 , та за місцем їх реєстрації ОСОБА_2 АДРЕСА_4 , а ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 . Всі судові повістки повернулися із відміткою «адресат відсутній за даною адресою».

Заявляючи 26 грудня 2024 року клопотання про подання письмових доказів у даній справі №463/2805/24 ОСОБА_1 зазначав свою адресу для листування АДРЕСА_5 .

В той же час, в іншій справі №463/8501/23 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тершаковців 4» про зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, яка розглянута Львівським апеляційним судом 30 січня 2025 року ОСОБА_1 постійно зазначав свою адресу проживання АДРЕСА_3 , отримував судові повістки по даній справі та активно брав участь у ній.

З тих причин, суд апеляційної інстанції надсилав відповідачам судові повістки по всіх відомих адресах їх проживання та реєстрації у м. Львові.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ЛКП «Господар» - Білика П.Б. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 липня 2024 року скасуванню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ЛКП «Господар» суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем Львівським комунальним підприємством «Господар» не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є належними власниками (користувачами) квартири за адресою: АДРЕСА_3 чи правонаступниками ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено ухвалою Львівського апеляційного суду у справі №463/3596/21.

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08 червня 2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м.Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у м.Львові.

Згідно ухвал Львівської міської ради № 2606 від 16 листопада 2017 року № 5626 від 10 жовтня 2019 року ЛКП «Господар» є правонаступником ЛКП «Дім», ЛКП «Стихія» та ЛКП «Управитель», основною діяльністю якого є утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель.
За договором №592 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 березня 2023 року Львівське комунальне підприємство «Господар» в особі директора Таракулова В.Е., що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі співвласник) в особі уповноваженого загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку особи: ОСОБА_4 , що діє на підставі протоколу зборів №556 від 01 грудня 2022 року з іншої сторони (далі сторони) уклали цей договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинком, надалі Договір.
Предмет договору: Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі будинок), а сторони співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами договору.
Список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються у додатку 1 до договору, що є невід`ємною його частиною.
Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.
Послуга з управління включає:
утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем, утримання ліфтів тощо;
купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (т.1 а.с.9).
Згідно додатку до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01 березня 2023 року №592 ОСОБА_2 зазначена як співвласник квартири АДРЕСА_6 . Загальна площа квартири 107,10 кв.м. (т.1 а.с.14).
Крім того, факт надання послуг позивачем з управління багатоквартирним будинком підтверджується:
договором про надання послуг з вивезення побутових відходів від 04 квітня 2018 року (т.1 а.с.24-25);
договором №56 про виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньо будинкових інженерних мережах від 01 березня 2018 року та додатковими угодами до вказаного договору (т.1 а.с.26-29);
договорами №4-Г про надання послуг від 01 січня 2021 року; 03 січня 2022 року;02 січня 2023 року (профілактична дератизація будинку) (т.1 а.с. 30-32; 34-35;38-39).
Вказані докази в їх сукупності підтверджують факт надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території.
За договором міни від 16 жовтня 2000 року ОСОБА_2 обміняла належну їй квартиру АДРЕСА_7 , що складається з трьох кімнат житловою площею 62,90 кв.м та кухні, загальною площею 96,10 кв.м на належну гр. ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_6 , що складається з трьох, житловою площею 67,10 кв.м та кухні, загальною площею 110,00 кв.м; до квартири належить комора площею 3,80 кв.м.
Належно завірена копія договору міни від 16 жовтня 2000 року знаходиться в матеріалах справи №463/3596/21 (а.с.32) за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яка оглянута в судовому засіданні.
Згідно відповіді №523005 від 02 квітня 2024р. з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , а ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 і є власником даної квартири (т.1 а.с.47;48; 190 зв).
Згідно даних з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19 листопада 2024 року відсутні відомості про власника квартири АДРЕСА_6 (т.1 а.с.189), у вказаній квартирі ніхто не зареєстрований (т.1 а.с.189 зв.;190).
В той же час, суперечливою є поведінка відповідачів, які по інших справах визнають та підтверджують, що є власниками квартири АДРЕСА_6
У касаційній скарзі по справі №463/3596/21, долученої Позивачем до даної справи, вони вказали таку адресу саме як місце проживання, а також посилались на преюдиційність рішень, які підтверджують і проживання, і право власності на таку квартиру.
Зокрема у касаційній скарзі по справі №463/3596/21 позивачі зазначили «Ми як подружжя 16 жовтня 2000 року на підставі договору міни АВН №951050 набули право власності на квартиру АДРЕСА_6 .
У 2001році до Личаківської районної адміністрації нами подавався пакет документів в тому числі реєстраційне посвідчення стосовно надання дозволу на влаштування дворового балкону до квартири. Відповідно отримано розпорядження №1279 від 27 вересня 2001 року.
Рішенням місцевого суду Личаківського району м. Львова від 24 вересня 2002 року у справі 2-3061/2002 стягнуто на нашу користь з ЛКП «Віра» заподіяну шкоду в результаті залиття квартири в сумі 1058 грн.
Рішенням місцевого суду Личаківського району м. Львова від 12 червня 2003 року у справі №2-119/2003 стягнуто на нашу користь з ЛКП «Віра» у відшкодування матеріальної шкоди 1424 грн. та судові витрати.
Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2004 року у справі №22а-1604 2003 задоволено наші апеляційні скарги, зобов`язано ЛКП «Віра» провести заміну покрівлі будинку АДРЕСА_1 в строк до 01 листопада 2003 року».
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2002 року у справі 3061/2002р, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2003 року у справі №119/2003, рішення апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2004 року у справі №22а-1604/2003, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2013 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2023 року у справі №2/463/1746/13 долучені позивачем до матеріалів даної справи (№463/2805/24).
З касаційної скарги долученої позивачем до даної справи, вбачається, що реєстраційне посвідчення БТІ ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказану квартиру було викрадено, а реєстрація права в ДРРП не проведена.
У цьому контексті слід зазначити, що за усталеною судовою практикою та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речового права є лише підтвердженням та визнанням державою такого права, проте право, яке виникло до 01 січня 2013 року існує без такої реєстрації.
Тому право власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 підтверджено договором міни від 16 жовтня 2000 року АВН 951050, а відсутність реєстрації вказаної квартири у державному реєстрі речових прав не звільняє останню від сплати комунальних послуг.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
За ч.3 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх прав попереднього власника як співвласника; ч.3 ст.12 цього ж Закону вказує, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
Отже сукупність доказів та обставин, що визнається сторонами, вказують на те, що ОСОБА_2 володіє на праві власності квартирою АДРЕСА_6 згідно договору міни від 16 жовтня 2000 року АВН №951050, що є підставою для стягнення з неї плати за утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 березня 2021 року по 28 лютого 2024 року.
Доказів належності на праві власності даної квартири ( АДРЕСА_6 ) ОСОБА_1 матеріали справи не містять, останній (у даній справі) заперечує будь яке відношення до даної квартири, тому відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.
Слід зазначити, що згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15.

За змістом частин першої-другої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (зі змінами) власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт претензія складається і скріплюється підписами споживача і представника виконавця, подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії.

Таким чином, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживачів від їх оплати.

На вказані обставини суд першої інстанції увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ЛКП «Господар» до ОСОБА_2 .

Згідно розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_2 за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 березня 2021 року по 28 лютого 2024 року становить 21541,04 гривень, вказану суму слід стягнути відповідачки на користь позивача.

З врахуванням вищезазначеного, апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 липня 2024 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ЛКП «Господар» .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Господар» - задовольнити частково.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Львівського комунального підприємства «Господар» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 21541,04 гривень.
В решті вимог відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 04 березня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.