Провадження № 22-ц/801/436/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 рокуСправа № 127/33216/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року, ухвалене суддею Борисюк І.Е., повне рішення складено 06 грудня 2024 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі ТОВ «Коллект центр») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором №591047075 від 27 листопада 2018 року в розмірі 32 606,53 грн.

Позов мотивований тим, що 27 листопада 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №591047075, у відповідності до умов якої банк видав відповідачці кредит в сумі 29 875 гривень строком до 27 травня 2021 року із сплатою процентів за користування коштами в розмірі 19,99%.

17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено договір №2, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «Флексіс» належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором №591047075.

У свою чергу, 18 травня 2021 року на підставі договору №18-05/21 ТОВ «ФК «Флексіс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором №591047075.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір № 10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором №591047075.

Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 32 606,53 гривень, з яких: 15 564, 67 гривень заборгованість за тілом кредиту; 15 653,57 гривень заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 1 039,05 гривень інфляційні збитки; 349,24 гривень 3 % річних.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за договором №591047075 від 27 листопада 2018 року в розмірі 20 555,60 гривень, з яких: 15 564, 67 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 3 604, 02 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами за період з 27 листопада 2018 року до 26 травня 2021 року; 347,97 гривень - 3 % річних за період з 28 травня 2021 року до 23 лютого 2022 року; 1 038, 94 гривень - інфляційні втрати за період з 28 травня 2021 року до 23 лютого 2022 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову.

У скарзі зазначає, що щомісячне стягнення банком коштів за розрахунково-касове обслуговування є незаконним та такий пункт укладеної 27 листопада 2018 року угоди є нікчемним. Загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування, який становить 24 646,80 грн, перевищує загальний розмір процентів за користування кредитом, що не можна вважати справедливим та розумним. Банком не було роз`яснено, за які конкретні дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. За умовами ч. 5 ст. 12 Закону України «про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Вказане свідчить про те, що кошти в розмірі 24 646,80 грн мали би зараховуватися на погашення тіла кредиту.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Коллект центр» просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк».

Також ОСОБА_1 в цей день було підписано Оферту на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, Акцепт пропозиції на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії і Паспорт споживчого кредиту (а.с.4 на звороті-5).

За умовами укладеного договору Угоди про надання кредиту №591047075 від 27 листопада 2018 року, банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 29 875 грн на 30 місяців зі сплатою 19,99% річних. Датою повернення кредиту є 27 травня 2021 року.

Сторонами погоджено, що за послуги з розрахунково-касового обслуговування встановлюється комісійна винагорода, а саме за обслуговування кредиту підлягає до сплати 2,75% від суми кредиту.

Також ОСОБА_2 було підписано Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, а також Паспорт споживчого кредиту (а.с.6-7).

Факт перерахунку ОСОБА_2 коштів в розмірі 29 875 грн підтверджується копією меморіального ордеру №254286 від 27 листопада 2018 року та випискою по особовим рахункам з 27 листопада 2018 року по 17 травня 2021 року (а.с.8-28).

17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №591047075 від 27 листопада 2018 року (а.с.32-23).

Відповідно до додатку 1-1 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «Флексіс» набуло права грошової вимоги кредитним договором №591047075 від 27 листопада 2018 року на суму 31 141,53 грн без урахування пені, штрафів неустойки, яка складається з наступного: 15 564, 67 гривень заборгованість за тілом кредиту; 15 576,86 гривень заборгованість за процентами (а.с. 35-37).

Крім того, 18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №18-05/2021, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором.

Відповідно до додатку 1-1 до вказаного договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги кредитним договором №591047075 від 27 листопада 2018 року на суму 31 141,53 грн без урахування пені, штрафів неустойки, яка складається з наступного: 15 564, 67 гривень заборгованість за тілом кредиту; 15 576,86 гривень заборгованість за процентами (а.с. 38-40,42-44).

Також 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, в тому числі і за вказаним вище кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору про відступлення права вимоги, ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №591047075 від 27 листопада 2018 року на суму 32 606,53 грн: 15 564, 67 гривень заборгованість за тілом кредиту; 15 653,57 гривень заборгованість за процентами; 1 388,29 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 46-52).

Згідно з розрахунком заборгованості, зробленого ТОВ «Коллект центр», заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №591047075 станом на 10 вересня 2024 року складає 32 606,53 грн: 15 564,67 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 15 653,57 гривень - заборгованість по відсотках; 349,24 гривень - 3 % річних; 1 039, 05 гривень - інфляційні втрати.

Оскільки ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Всупереч умов укладеного кредитного договору №591047075 від 27 листопада 2018 року, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачкою належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір.

Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Кредитний договір, укладений між відповідачкою ОСОБА_1 та первісним кредитором, а також укладені послідуючі договори факторингу, кінцевим кредитором за якими є ТОВ «Коллект центр», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Суд першої інстанції, встановивши, що у цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, однак у меншому розмірі, ніж заявлений до стягнення позивачем.

Суд погодився із розміром заборгованості за тілом кредиту 15 564,67 грн.

При цьому, суд вважав, що комісію за обслуговування кредиту (2, 75 % від суми кредиту щомісячно (821, 56 гривень)) у в розмірі 12 049, 55 гривень, нараховану АТ «Сенс Банк» за період з 27.11.2018 до 17.05.2021, ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому й позивачем, було протиправно включено до суми заборгованості по відсотках.

У відповідності до умов кредитного договору, відсотки за користування кредитними коштами за період з 27.11.2018 до 26.05.2021, тобто за період визначений позивачем, становлять 3 604, 02 гривень, а тому саме вказану суму заборгованості за процентами стягнув суд першої інстанції.

З урахуванням загального розміру заборгованості, судом визначено, що з 28 травня 2021 року до 23 лютого 2022 року підлягають стягненню 3 % річних в розмірі 347,97 грн та інфляційні втрати в розмірі 1 038,94 грн.

ОСОБА_1 не заперечує факт укладення кредитного договору та факт переходу права вимоги до ТОВ «Коллект центр», як нового боржника, однак вважає, що підстави для стягнення заборгованості відсутні, оскільки сплачена нею сума у розмірі 24 646,80 грн за розрахунково-касове обслуговування мала зараховуватися на погашення тіла кредиту та відсотків через нікчемність умови кредитного договору в цій частині.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15).

ТОВ «Коллект центр» надало докази на підтвердження виконання первісним кредитором умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів, однак, позичальник не надала доказів про повернення кредиту у строки та розмірі, передбачених кредитним договором.

Апеляційний суд виходить з того, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2024 року відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для надіслання до суду відзиву на позовну заяву і доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.66-67).

Згідно супровідного листа від 09 жовтня 2024 року копію вказаної ухвали разом із позовною заявою з доданими до неї документами направлено відповідачці за її зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с.69). Вказана адреса зазначена нею також і в апеляційній скарзі.

Ухвалу про відкриття провадження у справі та примірник позовної заяви ОСОБА_1 отримала 16 листопада 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.74).

Відповідачу було відомо про підстави позову та розмір заборгованості, який просив стягнути з неї позивач на свою користь.

Заперечення відповідача щодо заявлених позовних вимог, а також позиція стосовно визнання позову повністю або частково викладається у відзиві на позов.

Апеляційний суд звертає увагу, що відзив як спеціальний процесуальний документ безпосередньо пов`язаний щонайменше з двома конституційними принципами (засадами) судочинства, які закріплені в ч. 1 ст. 129 Конституції України: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими вона не погоджується (у разі наявності таких), із посиланням на відповідні докази та норми права не надала.

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 191 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відтак, суд першої інстанції розглянув справу в межах наявних в матеріалах справи доказів та доводів позивача, викладених у позовній заяві.

Наявний в матеріалах справи відзив на позов надійшов 09 грудня 2024 року, тобто після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, та поданий ОСОБА_1 06 грудня 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку (який в даному випадку закінчився 02 грудня 2024 року).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що дійсно за умовами укладеного договору, графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту ОСОБА_1 мала би сплатити за послуги з розрахунково-касового обслуговування 24 646,80 грн.

Однак, доказів того, що ОСОБА_1 сплатила вказану суму (чи іншу суму) і що вона була спрямована на оплату за розрахунково-касове обслуговування нею не доведено.

За змістом статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову немає, оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк