г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/93/24
Номер провадження 2/213/121/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Мазуренко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гусарової О.С.

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2024 року до Інгулецького районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до розпорядження Широківського районного суду Дніпропетровської області №968 надійшла вказана цивільна справа.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначає, що 05 березня 2001 року він придбав житловий будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 . Житловій будинок належав ОСОБА_2 на підставі Договору дарування, посвідченого виконкомом Шестірнянської сільської ради від 29.11.1985 року, реєстр №14 та зареєстрованого Криворізьким бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за №1-233-233. Даний договір було укладено між ним та ОСОБА_2 в письмовій формі та зареєстровано Апостолівською філією Товарної біржі «Українська» за реєстровим номером 84758. Житловий будинок був переданий йому в фактичне володіння та користування; ОСОБА_2 в рахунок виконання умов договору прийняла обумовлену грошову суму. Бажаючи здійснити відчуження нерухомого майна, він звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса Широківської державної нотаріальноїх контори Дніпропетровської області, але нотаріус своєю постановою від 28 листопада 2023 року відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії, оскільки при укладанні договору сторонами не були дотримані вимоги діючого законодавства в частині нотаріальної форми укладення договору. Тому змушений звернутися в суд з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного на товарній біржі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить судові витрати віднести на його рахунок. Додав копію рішення Шестірнянської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області №03 від 0802.2016 року "Про здійснення заходів з декомунізації населених пунктів Шестірнянської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області" та роздруківку з офіційного вебпорталу парламенту України постанову Верховної Ради України 33984-ІХ від 19 вересня 2024 року "Про перейменування окремих населених пунктів та районів".

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена, відзиву на позовну заяву не подала.

Третя особа: ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надала заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити.

У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву? крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Позивачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5 копія паспорту), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с довідка про реєстрацію місця проживання).

05 березня 2021 року на Українській товарній біржі укладено договір купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбав об`єкт нерухомості: (договір дарування) житловий будинок жилою площею 34,2 кв м, загальною площею 56,9 кв м, з надвірними будівлями: Б-сарай, В-літня кухня, Г-погріб, Д-вбиральня, №2-ворота, №1,3 -паркан, І-водоколонка, ІІ-замощення, розташовані на земельній ділянці 0,32 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Договір дарування посвідчено виконкомом Шестірянської сільської ради від 29.11.85 р. № -14, та зареєстровано в Криворізькому БТІ в книзі №-1-233-233, підтверджується довідкою-характеристикою, що видана у Бюро Технічної Інвентаризації від 28.02.2001 р. №-0230. Об`єкт проданий за 11952 грн. Зазначений договір зареєстрований відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу». Реєстраційний №84758 від 5 березня 2001 р. (а.с.13 копія договору).

Згідно довідки №206413 від 14.11.2023 р. Комунального підприємства «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради», право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві приватної власності в реєстровій книзі №1, сторінка 233, запис 233 на імя ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого 05.03.2001 року на Апостолівській філії товарної біржі «Українська», реєстраційний №84758 (а.с.14).

У судовому засіданні 04.02.2025 року дали пояснення свідки.

Свідок ОСОБА_3 зазначила, що вказаний будинок був куплений на товарній біржі у ОСОБА_2 за 12 тис. грн. Товарна біржа припинила існування. Наразі здійснити нотаріальні дії неможливо, тому чоловік - ОСОБА_1 звернувся до суду.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно проживає з жінкою в зазначеному будинку десь приблизно з 2005 року, як він пам`ятає, можливо і раніше.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини щодо належного оформлення договору купівлі-продажу нерухомості.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини щодо набуття квартири у власність позивачем виникли у 2001 році, до них належить застосувати положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

За змістом ст. ст.8, 128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Разом з тим, статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» №1954-12 від 10.12.1991 року (в редакції чинної на час укладення договору) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.

Приписами ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.

Аналогічне положення містить ч. 2 ст.220 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року), а саме: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частина друга ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року і частина друга ст.220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам.

В укладеному договорі купівлі-продажу нерухомості сторони повністю погодили усі істотні умови. Згідно договору продавець отримав обумовлену сторонами суму за продаж будинку до підписання цього договору та в подальшому покупець позивач у справі зареєстрував придбаний будинок на своє ім`я в КП ДОР «Криворізьке БТІ». Реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості на товарній біржі не суперечила діючому на час його укладання законодавству та не вимагала нотаріального посвідчення.

Відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права розпорядження своїм майном. Також встановлено, що нотаріальне посвідчення договору на даний час неможливе.

Оскільки укладення договору відповідало волі сторін, зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна виконані сторонами, позивач набув право власності на спірний об`єкт нерухомості, договір не визнавався недійсним, позивач фактично володіє об`єктом нерухомості, а тому його порушене право підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу нерухомості від 05 березня 2001 року дійсним.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати позивач просить віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 47, 128, 153, 227 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 3, 16, 204, 220, 316, 328 ЦК України, ст.ст.12,13, 49, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , який було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Апостолівською філією Товарної біржі "Українська" 05 березня 2001 року під реєстраційним №84758.

Копію рішення направити сторонам.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч.1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Дата складення судового рішення 05 березня 2025 року.

Суддя В.В. Мазуренко