_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/5926/25
Провадження № 4-с/947/11/25
УХВАЛА

про задоволення скарги

05.03.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю представника скаржника Карпенко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність органів державної виконавчої служби,

В С Т А Н О В И В :

12 лютого 2025 року представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Карпенко Валерія Ігорівна завернулася до суду зі скаргою, в якій просила зобов`язати посадових осіб Київського відділу держаної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), скасувати арешти на квартиру АДРЕСА_1 , накладені Постановою Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ за №АН 366513 від 24 квітня 2008 року, реєстраційний номер обтяження 7213162, зареєстрований 19.05.2008 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та Постановою Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ за №АН 349066 від 23 червня 2009 року, реєстраційний номер обтяження 8841231, зареєстрований 30.06.2009 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, було накладено 2 (два) арешти, один з яких Постановою Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ за № АН 349066 від 23 червня 2009 року, реєстраційний номер обтяження 8841231, зареєстрований 30.06.2009 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, інший Постановою Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ за № АН 366513 від 24 квітня 2008 року, реєстраційний номер обтяження 7213162, зареєстрований 19.05.2008 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Оскільки наявність даних арештів позбавляють власника квартири вільно розпорядитися своїм майном, з метою скасування арештів ОСОБА_1 звернулась до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з відповідною заявою.

У відповіді Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на звернення адвоката Карпенко В.І., що діє від імені ОСОБА_1 , з вимогою про скасування арештів, за вих. № 13748 від 07.02.2025 р. зазначено, що діюче на момент накладення арештів (2008-2009р.р.) законодавство передбачало зазначення серій та номерів постанов про арешт майна боржника, відмінних від номерів виконавчих проваджень, та на теперішній час відсутня можливість ідентифікувати, у яких саме виконавчих провадженнях накладались вищезазначені обтяження, враховуючи також ту обставину, що матеріали виконавчих проваджень за 2008-2009 р.р. знищені за терміном зберігання. Що стосується виконавчого провадження за №11664246, за яким було сплачено боржником грошові кошти, то в спецрозділі АСВП останнє значиться як завершене та в якому відсутні відомості про накладення арешту, відповідно. На підставі викладеного, Відділом було відмовлено ОСОБА_1 у знятті арештів в позасудовому порядку.

Скаржник категорично не погоджується з даною відповіддю та вважає обгрунтованим звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Київського відділу держаної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Карпенко Валерія Ігорівна у судовому засіданні, призначеному на 05.03.2025 року, скаргу підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній та просила її задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. 18.02.2025 року, через систему «Електронний суд», від представника суб`єкта оскарження Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламахи Вадима Володимировича надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, також зазначив, що у Відділу відсутні заперечення щодо наведених скаржником фактичних обставин, які можуть бути оцінені судом з урахуванням ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши матеріали справи вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.01.2025 року, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, було накладено 2 (два) арешти: Постановою Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ за № АН 349066 від 23 червня 2009 року, реєстраційний номер обтяження 8841231, зареєстрований 30.06.2009 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та Постановою Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ за №АН 366513 від 24 квітня 2008 року, реєстраційний номер обтяження 7213162, зареєстрований 19.05.2008 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Згідно відповіді на звернення ОСОБА_1 від 06.12.2024 року за №155648 щодо зняття арештів з майна боржника Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначив, що при перевірці інформації, що міститься у спецрозділі АСВП щодо виконавчих проваджень, відкритих в 2009 році у відділі, виявлено виконавче провадження 11664246, відкрите Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа від 09.02.2009року за 2-2965 (боржник ОСОБА_1 на, стягувач АКІБ «Укрсиббанк», сума стягнення 809,62 грн., яке значиться як завершене.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) пунктом 16 передбачено, що Постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення Постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо, серед іншого, після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено.

Оскільки виконавчий документ повторно пред`явлений не був, у виконавчої служби відсутня інформація про будь-які інші відкриті виконавчі провадження у Другому Київському відділі державної виконавчої служби в 2009 році щодо ОСОБА_1 , а боржником сплачено на рахунок Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) грошові кошти у розмірі 1400 гривень, остання цілком обгрунтованим вважала, що є всі підстави для зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , накладений Постановою Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ за № АН 349066 від 23 червня 2009 року, реєстраційний номер обтяження 8841231, зареєстрований 30.06.2009 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

У відповідь на звернення адвоката Карпенко В.І., що діє від імені ОСОБА_1 , з вимогою про скасування арештів, Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. №13748 від 07.02.2025 р. відповів, що діюче на момент накладення арештів (2008-2009 р.р.) законодавство передбачало зазначення серій та номерів постанов про арешт майна боржника, відмінних від номерів виконавчих проваджень, та на теперішній час відсутня можливість ідентифікувати, у яких саме виконавчих провадженнях накладались вищезазначені обтяження, враховуючи також ту обставину, що матеріали виконавчих проваджень за 2008-2009 р.р. знищені за терміном зберігання. Що стосується виконавчого провадження за №11664246, за яким було сплачено боржником грошові кошти, то в спецрозділі АСВП останнє значиться як завершене та в якому відсутні відомості про накладення арешту, відповідно. На підставі викладеного, Відділом було відмовлено ОСОБА_1 у знятті арештів в позасудовому порядку.

На час накладення арештів (2008-2009 р.р.) чинний на той час Закон України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ від 21.04.1999 передбачав, що державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру у двомісячний строк (ч.2 ст.25 Закону України).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжипя запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні приписи містить норма ст. 321 ЦК України.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (ст.1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»).

Отже, виходячи з принципу верховенства права, будь-яке позбавлення/обмеження права власності повинно бути вчинене відповідно до закону, передбачати досягнення легітимної мети та бути пропорційним цій меті.

В даному випадку арешти на майно скаржника у виконавчих провадженнях накладені більше 15 років тому. Будь-які виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 у Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), зокрема про стягнення виконавчого збору, відсутні. Також не встановлено наявності будь-яких претензій майнового характеру від стягувачів у виконавчих провадженнях, де боржником була ОСОБА_1 .

Отже, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту майна боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувачів є невиправданим втручанням у справо особи на мирне володіння майном та становить для нього надмірний тягар (Постанова Верховного Суду по справі №2/0301/806/11 від 13 липня 2022 року).

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність органів державної виконавчої служби, задовольнити.

Зобов`язати Київський відділ держаної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), скасувати арешти на квартиру АДРЕСА_1 , накладені Постановою Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ за №АН 366513 від 24 квітня 2008 року, реєстраційний номер обтяження 7213162, зареєстрований 19.05.2008 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та Постановою Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ за №АН 349066 від 23 червня 2009 року, реєстраційний номер обтяження 8841231, зареєстрований 30.06.2009 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.