Справа № 145/1506/24
Провадження № 22-ц/801/608/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець В. Д.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

04 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,
з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Іваниці В.Д.,

у справі № 145/1506/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» (позивач)
до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (відповідачі)
про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2024 року ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» звернулось до районного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, в обґрунтування якого посилалось на те, що 20.01.2022 між товариством та ОСОБА_2 укладено договір фінансового лізингу № 12974/01/22-Г.
22.02.2022 права вимоги за Договором були відступлені до нового кредитора АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі додатку від 22.02.2022 "Перелік Договорів фінансового лізингу до Договору відступлення прав вимоги (цесії) №21/07-2017 від 21.07.2017".
26.12.2022 права вимоги за договором було відступлено до нового кредитора ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" на підставі додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги (цесії) № 28/12-2017-3В від 28.12.2017 "Перелік Договорів фінансового лізингу, права вимоги за якими відступаються (додаток до договору станом на 26.12.2022)".
Позивач свої зобов`язання виконав своєчасно, належним чином і в повному обсязі, зокрема, набув у свою власність та передав 20.01.2022, згідно з актом прийому-передачі на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлений відповідачем транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», комерційний опис Е 250, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , вартістю 404 781,00 грн, у т. ч. ПДВ 1 413,50 грн, який був зареєстрований за позивачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 5141, а відповідач ОСОБА_2 зобов`язався прийняти об`єкт лізингу та своєчасно сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору фінансового лізингу та вимог Закону України «Про фінансовий лізинг».
Крім того, 20.01.2022 між позивачем і ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки щодо забезпечення виконання ОСОБА_2 усіх зобов`язань за Договором перед Лізингодавцем.
Відповідач ОСОБА_2 порушив зобов`язання за договором фінансового лізингу щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка не погашена ним добровільно.
З метою врегулювання спору в досудовому порядку, відповідачу ОСОБА_2 була направлена досудова вимога № 13451/31.1 від 11.08.2022 про сплату виниклої заборгованості з попередженням розірвання договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з позовною заявою про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкцій, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої заборгованості та інших збитків.
Також, на виконання п. 2.2 договору поруки, 07.08.2024 відповідачу ОСОБА_1 на зазначену в договорі фінансового лізингу адресу було надіслано вимогу № УФ-70241 про сплату простроченої заборгованості по внесенню лізингових платежів до Договору фінансового лізингу, з урахуванням штрафних санкцій.
31.03.2023 ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» направило лізингоодержувачу повідомлення № УФ-35861 про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу з вимогою повернення об`єкта лізингу до 10.04.2023 власнику - ТОВ "УЛФ-ФІНАНС".
Згідно з даним повідомленням Договір фінансового лізингу вважається розірваним з 10.04.2023.
Станом на 10.04.2023 (дату розірвання договору фінансового лізингу) прострочена заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед позивачем по лізинговим платежам становить 152 223,09 грн.
На цю заборгованість нараховані штрафні санкції, а саме: 21 413,54 грн - штраф 10%; 130 663,62 грн - пеня; 9 662,79 грн - 3% річних; 28 194,69 грн - інфляційні нарахування; 454 871,44 грн - неустойка.
Отже, загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів за даним договором становить 797 029,17 грн, які позивач просив стягнути з відповідачів.
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» заборгованість в розмірі 797 029 (сімсот дев`яносто сім тисяч двадцять дев`ять) гривень 17 копійок, що складається з: 152 223,09 грн - заборгованість за сплатою лізингових платежів; 21 413,54 грн - штраф 10%; 130 663,62 грн - пеня; 9 662,79 грн - 3% річних; 28 194,69 грн - інфляційні нарахування; 454 871,44 грн - неустойка.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» судовий збір у розмірі 5 977 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень 72 копійки.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» судовий збір у розмірі 5 977 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень 72 копійки.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення, його постановлення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неправильним та неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Отже в силу ст. 220 ЦК України він є нікчемним.

Апелянт зазначає також, що всупереч вимогам законодавства, його не було повністю поінформовано як про умови договору лізингу, так і з умовами договору поруки, не попереджено про правові наслідки його укладення, відповідальність, яка покладається на поручителя тощо.

Звертає увагу, що договір фінансового лізингу укладено 20.01.2022 строком на 24 місяці, а отже його строк закінчується 20.01.2024 року, при цьому відповідно до умов договору поруки вона діє впродовж 6 місяців з дати закінчення строку лізингу, а відтак такий строк закінчився 20.07.2024 року. При цьому повідомлення про відмову (розірвання) договору фінансового лізингу йому не направлено.

Щодо розрахунку заборгованості за договором фінансового лізингу, включаючи суми нарахованих відсотків і штрафних санкцій, то вважає його не доведеним, так як відповідні розрахунки мають підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Зазначає також про форс-мажорні обставини, якими вважає введення воєнного стану, що перешкодило відповідачам виконати умови договору.

Вказує і на те, що він не отримував вимоги, а тому був позбавлений можливості врегулювати спір в досудовому порядку.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року відкрите апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 17 лютого 2025 року закінчені підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Богінкевич А.М. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених в ній та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Представник позивача - адвокат Гончаров Д.О. проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції обставини
Судом першої інстанції встановлено, що 20.01.2022 між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та ОСОБА_2 укладено договір фінансового лізингу № 12974/01/22-Г, який підписаний останнім.
Предметом договору є транспортний засіб Mercedes-Benz E 250, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , вартістю 404 781,00 грн, строк лізингу за Договором складає 24 місяці з дня підписання сторонами Акту прийому-передачі. У пункті 10 Договору між сторонами узгоджений графік платежів. Пункт 12 Договору визначає, що договір за домовленістю сторін укладений в простій письмові формі.
Згідно з п. 13 Договору фінансового лізингу Договір фінансового лізингу набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом перебігу Строку лізингу (крім випадків, коли з підстав та в порядку, передбаченому цим Договором, Сторона відмовиться від Договору в односторонньому порядку або Сторони досягнуть згоди про дострокове припинення/ розірвання цього Договору). Зобов`язання за Договором, у разі його можливого порушення, не припиняються із закінченням строку його дії та припиняються їх повним виконанням.
Відповідно до п. 14 Договору фінансового лізингу підписанням цього Договору фінансового лізингу Лізингоодержувач ОСОБА_2 приєднується до Загальних умов договору фінансового лізингу, які є публічною частиною Договору фінансового лізингу та які розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця за посиланням: https://ulf.ua/ua/dokumenty/usloviya-k-dogovoru-fl.html. Своїм підписом в цьому документі Лізингоодержувач підтверджує, що він належним чином ознайомлений та погоджується з умовами Договору фінансового лізингу (включаючи Загальні умови) щодо порядку та розміру сплати лізингових та інших платежів, що можуть змінюватися відповідно до Договору, щодо відповідальності та розміру штрафних санкцій, щодо зміни, припинення Договору, порядку та суми дострокового викупу Об`єкта лізинг, тощо. Лізингоодержувач підтверджує, що йому зрозумілі наслідки укладення цього Договору (включаючи Загальні умови) та зобов`язується дотримуватися усіх його умов.
Відповідно до п. 15 Договору фінансового лізингу, своїм підписом на Договорі Лізингоодержувач підтверджує факт отримання Договору фінансового лізингу в дату його укладення та запевняє, що на дату підписання Договору ознайомився та має доступ до Загальних умов договору фінансового лізингу», які розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця та є діючими на дату укладання Договору, а також підтверджує отримання перед укладанням Договору інформації, передбаченої ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Згідно з п. 1.1. Загальних умов Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене Лізингоодержувачем майно Об`єкт лізингу, найменування, марка, модель, рік випуску, ціна, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору, а в кінці строку дії Договору має право придбати Об`єкт лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у Договорі.
У подальшому сторони склали та підписали акт (видаткову накладну) прийому-передачі об`єкта лізингу до договору фінансового лізингу № 12974/01/22-Г від 20.01.2022, відповідно до якого ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» передав у користування ОСОБА_2 транспортний засіб Mercedes-Benz E 250, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , пробіг 106971 км, вартістю 404 781,00 грн.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 5141, ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" є власником автомобіля Mercedes-Benz E 250, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .
Відповідно до умов Додаткової угоди № 1 до Договору фінансового лізингу № 12974/01/22-Г від 20.01.2022, укладеної між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та ОСОБА_2 , останній зобов`язується 26.01.2022 доставити об`єкт лізингу до сервісного центру для встановлення на автомобіль GPS трекеру.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки від 20.01.2022, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 відповідає за виконання ОСОБА_2 усіх його грошових зобов`язань перед ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» у повному обсязі, в тому числі і в частині компенсації можливих збитків та сплати можливих штрафних санкцій, комісій (винагород), додаткових платежів, що виникли або виникнуть в майбутньому із Договору фінансового лізингу №12974/01/22-Г від 20.01.2022, укладеного між ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" та ОСОБА_2 , з урахуванням Додатку «Загальних умов до договору фінансового лізингу», а також усіх змін та доповнень до договору, в тому числі тих, що можуть бути укладені сторонами у майбутньому.
Підписуючи договір поруки, поручитель приєднався до його умов та погодився, що несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов`язань Лізингоодержувача на підставі або у зв`язку з цим договором про фінансовий лізинг або будь якого його невід`ємною частиною.
Відповідно до договору відступлення прав вимоги (цесії) № 21/07-2017 від 21.07.2017 укладеного між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та АТ «ТАСКОМБАНК», акта приймання-передачі документації за договором відступлення прав вимоги (цесії) № 21/07-2017 від 21.07.2017 згідно Додатку (переліку) відступлення договорів від 22.02.2022 ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» за плату належні йому права вимоги за договором фінансового лізингу № 12974/01/22-Г від 20.01.2022.
Згідно з договором відступлення прав вимоги (цесії) № 28/12-2017-ЗВ від 28.12.2017 укладеного між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», акта приймання-передачі прав вимоги за договором відступлення прав вимоги (цесії) та Додатком (переліком) відступлених договорів від 26.12.2022 АТ «ТАСКОМБАНК» відступило ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги за договором фінансового лізингу №12974/01/22-Г від 20.01.2022.
Відповідач ОСОБА_2 прийняв від позивача у платне володіння та користування замовлений транспортний засіб, а з 16.12.2022 припинив виконувати зобов`язання з оплати лізингових платежів. Отже, відповідач ОСОБА_2 порушив зобов`язання за договором фінансового лізингу щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка не погашена ним добровільно.
З метою врегулювання спору в досудовому порядку АТ «ТАСКОМБАНК», на той час кредитор, 11.08.2022 відповідачам направило досудову вимогу № 13451/31.1 про сплату виниклої заборгованості з попередженням розірвання договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з позовною заявою про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкцій, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої заборгованості та інших збитків (а.с.53), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями поштової накладної та фіскального чеку про оплату такого відправлення (а.с. 54, 55).
31.03.2023 позивач ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» направило відповідачам повідомлення про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу. Згідно з даним повідомленням Договір фінансового лізингу вважається розірваним з 10.04.2023. Цим повідомленням також було доведено до відома відповідачів, що повернення (вилучення) Об`єкта лізингу та розірвання (відмова) від Договору не звільняє відповідачів від сплати всіх нарахованих, але не сплачених платежів передбачених Договором, в тому числі не сплаченої суми штрафних санкцій та відшкодування завданих збитків, а право викупу предмета лізингу лізингоодержувачем втрачається (а.с. 56).
Факт скерування відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлення про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису у цінні листи на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 57), поштовою накладною (списком № 8545 ф.103 Експрес) (а.с. 58) та фіскальним чеком про оплату відправлення (а.с. 57).
07.08.2024 ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_1 позивачем направлено вимогу з розрахунками № УФ-70241 про сплату заборгованості та попереджено поручителя, що у разі несплати заборгованості, позивач буде звертатися до суду з позовом про солідарне стягнення вказаної заборгованості з детальним розрахунком заборгованості та штрафних санкцій по Договору фінансового лізингу №12974/01/22-Г від 20.01.2022 (а.с. 59-74), що підтверджується описами вкладення у цінні листи, фіскальним чеком про оплату відправлення та поштовою накладною (списком №11509 ф.103 Експрес) (а.с. 75-78).
До матеріалів справи долучено платіжні інструкції в підтвердження часткової оплати відповідачем ОСОБА_2 лізингових платежів: № 0е63f208b1 від 20.02.2022 на суму 11000 грн, № da528622ae від 16.02.2023 на суму 20000 грн, № 0b583e2292 від 21.02.2022 на суму 8819,18 грн, № 782b076092 від 20.02.2022 на суму 7652,77 грн, № ПН2985735 від 21.01.2022 на суму 8011,62 грн, № ПН2980539 від 20.01.2022 на суму 140203,35 грн (а.с.79-84), а також виписку по особовому рахунку відповідача ОСОБА_2 за період з 22.02.2022 по 27.12.2022 (а.с. 85), що свідчить про визнання ним боргу за договором фінансового лізингу і обов`язків, які виникли з цього договору.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи вимоги суд першої інстанції вірно виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини з договору лізингу, для забезпечення виконання зобов`язань за яким було також укладено договір поруки, лізингоодержувач не виконує свої зобов`язання за договором лізингу, а відтак з нього, а також з поручителя підлягають до солідарного стягнення заборгованість за договором лізингу, інфляційні втрати, пеня і неустойка.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
Згідно із статтею 15 Закону України «Про фінансовий лізинг» (у редакції, чинній на момент укладення договору) договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі.
Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом або домовленістю сторін.
Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору.
Як убачається з матеріалів справи, договір фінансового лізингу був укладений між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та ОСОБА_2 20 січня 2022 року, тобто вже після набрання чинності новим Законом України від 04 лютого 2021 року № 1201-IX «Про фінансовий лізинг» (набрав чинності 13 червня 2021 року), і тому правовідносини, які виникли між сторонами у справі, регулюються цим Законом, який визначає загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Отже, починаючи з 13 червня 2021 року, нормами Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню лише на вимогу однієї із сторін такого договору.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що перед укладенням та на момент укладення договору фінансового лізингу № 12974/01/22-Г від 20 січня 2022 року ОСОБА_2 вимагав нотаріального посвідчення цього договору.
А тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги у цій частині.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про неотримання відповідачем ОСОБА_1 повідомлення про відмову (розірвання) договору фінансового лізингу, а також закінчення строку поруки.

Так, відповідно п. 3.2. Договору поруки сторони, керуючись умовами ч. 4 ст. 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим Договором, є 6 (шість) місяців з дати закінчення строку лізингу, передбаченого лізинговим договором, а у випадку наявності простроченої заборгованості Боржника, відповідно до лізингового договору, строком припинення поруки є 3 (три) роки з дати розірвання (відмови) кредитором від лізингового договору в порядку та на умовах, визначених загальними умовами до лізингового договору.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається.
В матеріалах справи міститься повідомлення про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу від 31.03.2023 року, адресоване обом відповідачам, до якої додано список згрупованих поштових відправлень № 8545 Укрпошта, серед адресатів якого є ОСОБА_1 (а.с. 58).
Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості, включаючи суми нарахованих відсотків та штрафних санкцій є неправильним.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас заперечуючи в апеляційній скарзі проти розрахунку та розміру заборгованості за договором фінансового лізину, відповідач ОСОБА_1 не надав доказів, які б спростовували зазначений розмір, або ж власний контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити або інші докази про невірність наданого банком розрахунку.

Натомість розрахунок, поданий позивачем містить детальний розпис суми заборгованості зокрема, кількість днів, за які нарахована заборгованість, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту тощо), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.
Всупереч твердженням апелянта, до матеріалів справи позивачем додано первинні бухгалтерські документи: платіжні інструкції в національній валюті, що підтверджують часткове виконання ОСОБА_2 умов договору й перерахування лізинговим платежів (а.с. 79-84), виписка по особовому рахунку (а.с. 85).
Зазначені платежі враховані позивачем при проведенні розрахунку, правильність якого відповідачем не спростована.
Щодо доводів апеляційної скарги про форс-мажорні обставини, то колегія суддів вважає їх безпідставними та зазначає, що незважаючи на те, що військовий стан віднесений до переліку форс-мажорних обставин, це не означає автоматичне звільнення сторони, яка заявляє про вплив форс-мажорних обставин від доказування.
Посилаючись на форс-мажор як на підставу, зацікавленій стороні обов`язково потрібно довести, як саме проявився форс-мажор у конкретному випадку. Одного лише абстрактного посилання на наявність форс-мажору буде однозначно недостатньо.
Верховний Суд висловив позицію у постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 про те, що: «... Форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом ...».
Суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання на лист Торгово-промислової палати від 28 лютого 2022 року №2021/02.0-7.1 про форс-мажорні обставини не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки вказаний документ не стосується правовідносин, що виникли між сторонами.
Отже, відповідачами не надано доказів, що вони зазнали наслідків бойовий дій чи інших обставин непереборної сили, при цьому як зазначав суд тягар доказування впливу форс-мажорних обставин покладається саме на сторону, яка про них заявляє.
Разом з тим, для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлювали виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат
По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська