Справа № 129/3996/24
Провадження № 2/131/19/2025
06.03.2025м. Іллінці
Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Коваля А.М.,
за участю секретаря судового засідання Чех Л.В.,
розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
До Іллінецького районного суду Вінницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі Позивач, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») та ОСОБА_1 (далі Позичальник, Відповідач) було укладено кредитний договір, який позичальник частково виконав, проте на момент подання позову виникла заборгованість за договором.
Згідно з договором, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику кредит у розмірі 21 000,00 грн. Натомість позичальник зобов`язувалася повернути ці кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом обміну повідомленнями та підписаний одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідач здійснила часткову оплату на суму 23 158,70 грн, проте не виконала зобов`язання в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості. На 26 листопада 2024 року сума заборгованості складає 72 241,85 грн, з яких: 19 698,73 грн прострочені платежі по тілу кредиту; 52 543,12 грн прострочені платежі по процентах; 0,00 грн прострочені платежі за комісією. Таким чином, відповідач не виконала свої зобов`язання належним чином, що і стало підставою для звернення до суду.
Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу та сплачений ним судовий збір
Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач, належним чином повідомлена про розгляд справи, у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву не надала.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що 02.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 471641-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 02.08.2023 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 471641-КС-001 про надання кредиту. 02.08.2023 року ОСОБА_1 прийняла (акцептувала) пропозицію щодо укладення договору № 471641-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі свого боку Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону НОМЕР_1 (який зазначено позичальницею у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржниця ввела/відправила. Таким чином, 02.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 471641-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 1 договору кредиту, Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальниці грошові кошти у розмірі 21 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі кредит), а позичальниця зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальниці грошові кошти в розмірі 21 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальниці № НОМЕР_2 (яку позичальниця вказала при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів.
Також, 11.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 471641-КС-001 про надання кредиту (далі додаткова угода) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовилися внести зміни в п. 2.7 договору та викласти «Термін дії договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії договору: до 19.06.2024 р.»
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 471641-КС-001 позичальниці ОСОБА_1 , відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором № 471641-КС-001 на загальну суму 23 158,70 грн.
ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором. Станом на 26.11.2024 року у боржниці утворилася заборгованість за договором № 471641-КС-001 про надання кредиту в розмірі 72 241,85 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 698,73 грн; суми прострочених платежів по відсотках 52 543,12 грн; суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн.
З наданих позивачем розрахунків вбачається, що умови договору № 471641-КС-001 від 02.08.2023, відповідачем виконані не були.
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту, інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов зазначених договорів (ст. 638 ЦК України).
Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідачем, всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит не погашений.
Таким чином, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало належні і допустимі докази заборгованості ОСОБА_1 за договором № 471641-КС-001 від 02.08.2023, яка станом на день розгляду справи відповідачем не погашена.
Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 471641-КС-001 від 02.08.2023, в розмірі 72 241,85 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 49, 76, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354, 417 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовільнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію цього рішення невідкладно надіслати сторонам.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд.

ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», , адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: