Справа № 462/4633/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 березня 2025 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Чайко А.В.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10.06.2024 року звернулися до суду із позовною заявою, в якій просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом у квартирі АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що дане житло не приватизоване, а позивач ОСОБА_1 є наймачем даної квартири. У квартирі окрім неї зареєстровані також інший позивач її донька ОСОБА_2 та відповідач її син ОСОБА_3 . Позивачі зазначають, що відповідач не проживає у квартирі понад 10 років, а саме приблизно з 2009 року. Вказується також, що відповідач залишив квартиру добровільно, жодних особистих речей відповідача у квартирі немає, участі у оплаті житлово-комунальних послуг чи утриманні квартири він не бере та не робив спроб вселення у квартиру. Окрім цього, у позивачів наявні відомості про те, що відповідач забезпечений житлом. Вважають, що за таких обставин реєстрація відповідача у даній квартирі порушує їх права, зокрема позбавляє можливості оформлення субсидій на житлово-комунальні послуги, тому з підстав, передбачених ст.71 ЖК України просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.07.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання пояснень щодо нього, із викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову або відзиву.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

04.09.2024 року в порядку ст.200 ЦПК України судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 04.03.2025 року відповідач чи його представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання. При цьому, причини неявки суд не повідомили. Позивачі у судовому засіданні від 04.03.2025 року позовні вимоги підтримали повністю. Проти винесення заочного рішення суду не заперечили.

Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачів проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивачів та покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована. Це підтверджується відповіддю Комунальної установи «Львівського міського центру приватизації державного житлового фонду» від 06.05.2024 року (а.с.7).

Виходячи із Розпорядження Виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів від 05.08.1996 року про зміну договорів найму житлових приміщень з переоформленням особистих рахунків, ОСОБА_1 є наймачем квартири по АДРЕСА_2 (а.с.17).

Дані довідки Залізничної районної адміністрації ЛМР від 12.04.2024 року №156758 вказують на те, що станом на 12.04.2024 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано 3 особи, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6)

Також встановлено, що відповідач протягом більше 10 років у вказаній квартирі не проживає, в такій навіть не з`являється, жодних речей відповідача у цьому житлі немає. Наведене підтверджується поясненнями позивачів, які підтвердили обставини того, що відповідач в спірній квартирі не проживає, а також актами ЛКП «Левандівка» №61 від 25.04.2023 року, №216 від 13.09.2023 року, №243 від 07.11.2023 року, №269 від 12.12.2023 року, №31 від 09.02.2024 року та №61 від 25.04.2024 року (а.с.8, 9, 10, 11, 12, 13).

Суду не надано доказів на спростування повідомлених позивачами обставин того, що відповідачу ніхто і ніколи не чинив перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням, однак, він не користується таким та не приймає участі в утриманні житла протягом вказаного періоду часу.

Факт відсутності відповідача у квартирі АДРЕСА_3 протягом тривалого часу підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Так, свідок ОСОБА_4 , яка є сусідкою позивачів та проживає через один будинок від них, підтвердила, що ОСОБА_3 не проживає та не з`являється у квартирі АДРЕСА_1 протягом 15 років. Також вказувала на те, що жодних спроб вселитися у дану квартиру відповідач не чинив.

Свідок ОСОБА_5 , яка також є сусідкою позивачів і ділить із ними одне подвір`я, дала суду показання, що відповідач не проживає у даній квартирі більше 10 років. Про причини його від`їзду їй невідомо, проте зазначила, що спроб вселення чи повернення для проживання у квартиру АДРЕСА_1 відповідач не робив.

Таким чином, судом встановлено відсутність відповідача у квартирі АДРЕСА_1 протягом 15 років, що доведено поясненнями позивачів та показами свідків.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.4 ст.9ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Нормою, яка встановлює порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є ст.72 ЖК УРСР, у ст.71 ЖК УРСР передбачені підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім?ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи.

Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності.

При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації на АДРЕСА_2 і не проживає в цьому житлі понад шість місяців, в судовому засіданні не встановлено поважності причини його відсутності чи наявності домовленості між ним і позивачем чи власником житла щодо порядку користування квартирою, тому ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів по 605,60 (1211,20:2) грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265, 274, 279, 280-281 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 605,60 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання повного судового рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідоме, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 07.03.2025 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний