Справа № 948/928/24
Номер провадження 2/948/42/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Ткач Н.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

у с т а н о в и в :

у грудні 2024 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитними договорами № 010/0973/82/0196339 від 20.07.2016 та №014/0973/82/0233105 від 04.07.2017 у розмірі 53 789,71 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн, посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання за цими кредитними договорами, право вимоги за якими перейшло до позивача від ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, а до ТОВ «Вердикт Капітал» - від АТ «Райффайзен Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги № 114/2-19-F від 20.09.2019 (а.с.2-5).

Відповідач направила відзив на позов в якому із наведеними позивачем обставинами та правовими підставами позову погоджується частково та заперечує проти задоволення позовних вимог в заявленому обсязі, оскільки вважає, що вимоги позивача щодо заявленої до відшкодування суми заборгованості по кредитах є завищеними та частково заявленими поза межами строку позовної давності з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/0973/82/0196339 від 20.07.2016 відповідач зазначає, що загальний розмір заборгованості за даним кредитним договором, на необґрунтовану думку позивача, становить 28 800,81 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 12 366,31 грн та заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення прав вимоги в сумі 16 434,50 грн.

Проведеним аналізом договору № 010/0973/82/0196339 від 20.07.2016 встановлено, що сума кредиту становить 1 000,00 грн, а строк кредиту 48 місяців. Зазначені відомості викладені в п.п.1.3, 1.4 договору та знайшли своє підтвердження в додатку №1 до договору.

Отже, із викладеного вбачається, що сума кредиту становить 1 000,00 грн, а не 12 366, 31 грн, як на те вказує позивач. В позовній заяві позивач взагалі не навів жодних обґрунтувань суми наданих позичальнику коштів, здійснених ним нарахувань заборгованості по тілу кредиту та відсотках. Позовна заява обґрунтована нормами чинного законодавства, проте не містить належних обґрунтувань заявлених позовних вимог щодо конкретних кредитних договорів.

Окрім того, кінцевою датою закінчення строку дії договору зазначено 20 липня 2020 року. Викладене вказує на те, що позивачем при подачі позовної заяви до суду порушено строки позовної давності. Таким чином, строк позовної давності для звернення позивача до суду по питанню стягнення кредитної заборгованості за вказаним вище кредитним договором скінчився 20.07.2023 року.

Отже, зважаючи на викладене, ОСОБА_2 , як сторона по справі, заявляє про застосування строку позовної давності та прохає суд відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 010/0973/82/0196339 від 20.07.2016.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0973/82/0233105 від 04.07.2017, з матеріалів позовної заяви вбачається, що обґрунтування заявлених вимог є аналогічним попередньому договору, позивач знову не вказує, яку саме суму грошових коштів було надано у кредит.

Загальний розмір заборгованості за даним кредитним договором, на необґрунтовану думку позивач, становить 24 988,90 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 9 463,17 грн, заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення прав вимоги в сумі 12 353,97 грн, заборгованості за нарахованими відсотками з моменту відступлення прав вимоги в сумі 1 810,31 грн та заборгованості за пенею та/або штрафами в сумі 1 361,45 грн.

Вказана позовна вимога визнається відповідачем частково, а саме визнається заборгованість по тілу кредиту в сумі 9 463,17 грн, частково визнаються суми заборгованості по несплаченим відсоткам, заборгованість по пені/штрафам відповідач не визнає.

Посилаючись на норми чинного законодавства щодо встановлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, зважаючи на викладені вимоги законодавства та дату закінчення строку дії зазначеного кредитного договору, строк позовної давності для звернення до суду по питанню стягнення пені сплинув 04.07.2024.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 , як сторона по справі, заявляє про застосування строку позовної давності та прохає суд частково відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №014/0973/82/0233105 від 04.07.2017, а саме відмовити у стягненні заборгованості за пенею та/або штрафами в сумі 1 361,45 грн. Щодо нарахованої позивачем заборгованості по несплаченим відсоткам, то відповідач вважає їх завищеними, а тому визнає їх частково та прохає суд зменшити розмір заборгованості.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу є завищеною, не спів мірною зі складністю справи та витраченим адвокатом обсягом часу, у зв`язку з чим не відповідає критерію розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансовго стану сторін.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що розмір гонорару є значно завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зокрема, докази в обґрунтування позовної заяви надані самим ТОВ «Коллект Центр», а отже, їх витребування та збір юристом не здійснювалось. До гонорару також не включено послугу представництва позивача у суді, а, отже, сума гонорару включає лише досудову підготовку. Аналізуючи саму позовну заяву, слід звернути увагу на те, що її обґрунтування є стандартним, не містить обґрунтувань щодо конкретних кредитних договорів. Позовна заява обґрунтована нормами чинного законодавства, проте не містить належних обґрунтувань заявлених позовних вимог щодо конкретних кредитних договорів, обґрунтування кожного із двох конкретних договорів є аналогічними та відрізняються лише номерами, датами укладення, строком та розміром процентної ставки, а універсальна форма позовної заяви вказує на те, що для її підготовки витрачено незначний час.

Зважаючи на викладене, представник відповідача просить врахувати фінансове положення відповідача, яке є вкрай низьким, тому стягнення витрат на правничу допомогу буде непосильним тягарем для неї (а.с.125-129).

12.02.2025 року позивачем подано відповідь на відзив в якому зазначив, що у розрахунку заборгованості та банківських виписках чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована.

Щодо договору 010/0973/82/0196339 від 20.07.2016, то відповідно п.1.11 договору поточний ліміт встановлюється банком в перший день кожного періоду та в будь-який період розмір поточного ліміту не може перевищувати розміру максимального ліміту, який складає 200 000,00 грн.

За умовами договору без укладання додаткових угод до договору банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку користування кредитом розглядається сторонами як згода клієнта на продовження строку користування кредитом. Заборгованість нарахована відповідно до умов договору в межах строку кредитування.

Щодо строку позовної давності, то відповідно до умов договорів до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням договору застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років, відтак позовна давність, встановлена законом, збільшена за домовленістю сторін відповідно до ст. 259 ЦК України.

Також позивач зазначив, що перебіг строків позовної давності було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому воєнного стану. Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені позивачем, а підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Таким чином, посилання відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованим і заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Проте, відповідач не наводить обґрунтування не співмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на досвід адвоката та обсяг складеного документу, оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача, а отже, є припущенням (а.с.133-135).

24.02.2025 року відповідачем подано заперечення на позовну заяву, в якій зазначила, що позивач як в самій позовній заяві, так і у відповіді на відзив не надав суду жодних доказів того, що відповідач заборгувала йому грошові кошти в сумі 53 789,71 грн, як і не обґрунтував співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони. Зокрема, нічим не обґрунтованим є твердження позивача про те, що максимальний ліміт кредиту за договором складає 200 000,00 грн. В межах максимального строку кредиту встановлюється поточний ліміт кредиту. Сума кредиту становить 1 000,00 грн, що узгоджується з п.1.3 кредитного договору, а твердження позивача про суму кредитного ліміту в сумі 200 000,00 грн та його самостійне збільшення кредитором без згоди позичальника не ґрунтуються на належних та допустимих доказах по справі.

Також відповідач не погоджується із доводами позивача щодо збільшення строку позовної давності до 70 років та наголошує на тому, що відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Отже, із викладеного вбачається, що між сторонами кредитного договору в разі досягнення взаємних домовленостей в письмовій формі мав би бути укладений самостійний договір про збільшення позовної давності, що указувало б на чітке усвідомлення сторонами договору його змісту, умов та наслідків.

Відповідач вважає цілком недоречним твердження позивача про зупинення перебігу строків позовної давності у зв`язку із карантином та введенням військового стану, оскільки доступ до правосуддя не був обмежений, позивач не мав жодних перешкод для звернення з позовом до суду та не надав доказів того, що він мав суттєві перешкоди для звернення до суду у визначений законом строк.

Також відповідач не погоджується із твердженнями позивача, наведеними в обґрунтування заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу та наголошує, що заявлена сума є завищеною, не спів мірною зі складністю справи та витраченим адвокатом обсягом часу, у зв`язку з чим не відповідає критерію розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, а надані тарифи на послуги адвоката передбачають погодинну та фіксовану форму оплати праці у їх договірних взаємовідносинах та не стосуються конкретно даної справи (а.с.139-142).

Ухвалою від 24.12.2024 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 99).

У судове засідання представник позивача не з`явився, у змісті позовної заяви позивач просить розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с. 5).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях, а саме за договором від 04.07.2017 року в розмірі тіла кредиту та частково відсотків, просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності та зменшити витрати на правничу допомогу, покликаючись на те, що позовна заява шаблонна, не передбачає значного часу на її складеня, розмір витрат є завищеним та неспівмірним зі складністю справи.

Суд, з`ясуваши правову позицію сторін, заслухавши представника відповідача, та, дослідивши надані письмові докази, встановив встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Так, судом установлено, що 30.06.2016 року ОСОБА_2 подала заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» з проханням встановити ліміт кредитування до поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, у розмірі 1 000,00 грн, строком на 48 місяців (а.с.24).

30.06.2016 ОСОБА_2 підписано довідку, в якій зазначено загальні умови та форми кредитування, орієнтовна сукупна вартість кредиту по програмам кредитування та орієнтовна реальна процентна ставка (а.с.23).

20.07.2016 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, за умовами якого розмір поточного ліміту на картковий рахунок складає 1000,00 грн, строк кредитування 48 місяців з 20.07.2016 по 20.07.2020, фіксована процентна ставка 45% річних.

В п.1.9. зазначено, що підписана клієнтом Угода №РІN2-1556326 від 30.06.2016 разом з Публічною пропозицією, Правилами банківського обслуговування, Згодою на розкриття банківської таємниці, обробку персональних даних та іншої конфіденційної інформації, Тарифами на ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб, Заявами, всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них складають договір банківського обслуговування (а.с.19-22).

Згідно з п.1.14 Договору розрахунок сукупної вартості кредиту з урахуванням суми кредиту, орієнтовного характеру операцій по кредитному рахунку клієнта наведено в Додатку 1 Договору, який є його невід`ємною частиною (а.с.19).

За користування кредитом клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати банку проценти за ставкою, зазначеною в п.1.5 договору. Погашення процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно шляхом договірного списання коштів в необхідній сумі з карткового рахунку в дату розрахунку процентних платежів, у тому числі за рахунок збільшення заборгованості за кредитом в рамках встановленого поточного ліміту (п.п.3.1, 3.4 Договору (а.с.19 на зв.).

Відповідно п.3.9 Договору клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту та процентів за користування ним не пізніше дати закінчення строку користування кредитом, а у разі подовження строку користування кредитом в останній робочий день строку користування кредитом (а.с.20).

Згідно п.4.3 страхова сума на кожний період страхування (календарний місяць) встановлюється з урахуванням п.4.11 договору, в розмірі 100% від суми залишку заборгованості клієнта за кредитом на перше число місяця, що відповідає даному періоду страхування, включаючи проценти, неустойки, нараховані та несплачені протягом попередніх трьох місяців, але не більше 250 тис.грн. незалежно від кількості та сум кредитів наданих банком клієнту (а.с.20).

Страхова премія сплачується клієнтом кожного місяця, протягом перших десяти банківських днів поточного місяця шляхом здійснення банком договірного списання коштів в необхідній сумі з карткового рахунку, у тому числі за рахунок збільшення заборгованості за кредитом в рамках встановленого поточного ліміту, а за його відсутності/недостатності за рахунок недозволеного овердрафту за картковим рахунокм. При цьому розмір заборгованості клієнта перед банком збільшується на суму страхового платежу. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів клієнту (п.4.7) (а.с.20).

З наданого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звіту по рахунку ОСОБА_2 видно дати транзакцій, платежі за період з 01.08.2016 по 17.02.2020 (а.с.31-41).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №010/0973/82/0196339 від 20.07.2016р., заборгованість ОСОБА_2 станом на 17.02.2020 становить 12 670,40 грн, з яких: 1 000,00 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом, 11 366,31 грн заборгованість за недозволеним овердрафтом, 304,09 грн заборгованість за відсотками (а.с.42-43).

26.09.2024 АТ «Райффайзен Банк» надав виписку по рахунку ОСОБА_2 за період з 04.07.2017 по 04.07.2018 з зазначенням деталей операції, дати та залишку після операції (а.с.44-51).

04.07.2017 ОСОБА_2 підписано Заяву-анкету для отримання кредиту «Кредит готівкою» у розмірі 11 091,39 грн, з врахуванням страховки у розмірі 1 091,39 грн, строком на 72 місяці (а.с.30).

Цього ж числа між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0973/82/0233105, відповідно до умов якого останній надано кредит на (придбання товарів, робіт та ) для задоволення власних потреб у розмірі 10 000,00 грн та 1 091,39 грн на сплату страхового платежу, зі сплатою ануїтет них платежів 04 числа кожного календарного місяця згідно Графіку погашення кредиту та сплати інших платежів, що є Додатком 1 до договору, датою повного погашення кредиту 04.07.2023 (а.с.25-28).

У Додатку 2 до договору зазначено детальний розпис сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, платежів на користь страхової компанії та супутні послуги (а.с.29).

Відповідно Умов кредитування та орієнтовної сукупної вартості кредиту кредитні кошти перераховуються на поточний рахунок клієнта , який отримує готівку в касі банку або кошти перераховуються на поточний рахунок клієнта з подальшим здійсненням банком договірного списання таких коштів. Погашення заборгованості по кредиту та процентах здійснюється щомісяця рівними платежами відповідно до графіку погашення кредиту шляхом внесення готівки в касу банку, або безготівковим перерахуванням з поточного рахунку клієнта в банку, або шляхом здійснення банком договірного списання з цього рахунку (а.с.29 на зв.)

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 014/0973/82/0233105 від 04.07.2017р. заборгованість ОСОБА_2 станом на 17.03.2020р. становить 12 573,49 грн, з яких: 9 463,17 грн заборгованість за кредитом, 497,20 прострочена заборгованість за кредитом, 1 709,31 заборгованість за відсотками, 575,20 грн прострочена заборгованість за відсотками, 1 401,01 пеня (а.с.52-53).

20.09.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-19-F, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає(відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників, в тім числі до ОСОБА_2 (а.с.58-59, 60 на зв.-61, 62, 62 на зв.-64, 65).

Згідно з платіжним дорученням №1 від 14.02.2020 та платіжного доручення №2 від 17.03.2020, ТОВ «Вердикт Капітал» здійснено оплату портфелю згідно договору № 114/2-19-F від 20.09.2019 (а.с.60,62).

За змістом статтей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданої ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023р. за кредитним договором №010/0973/82/0196339 від 20.07.2016р., заборгованість ОСОБА_2 становить 28 800,81 грн, з яких:12 366,31 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 304,09 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 16 130,41 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору (а.с.54).

Звертаючись з позовом, ТОВ «Коллект Центр» посилалося на наявність у позичальника заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом. Однак, заявлена до стягнення сума відсотків нарахована як за період до прострочення боржника, так і за період після такого прострочення за кредитним договором, з 17.02.2020 по 09.01.2023 року в розмірі 16 130,41 грн.

Суд вказує про узгодження сторонами кредитного договору відсоткової ставки, яка буде застосовуватись протягом періоду дії кредитного договору, а саме з 20.07.2016 по 20.07.2020, та доходить висновку про відсутність підстав для стягнення відсотків поза межами узгодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, за неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду із позовом ТОВ «Коллект Центр» не заявляло вимоги про застосування судом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведене, суд уважає, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 16 130,41 грн, нарахованими як за користування кредитними коштами по кредитному договору №010/0973/82/0196339 від 20.07.2016р., задоволенню не підлягають.

Суд зауважує, що та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Таким чином, із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №010/0973/82/0196339 від 20.07.2016р.у загальному розмірі 12 670,40 грн.

Як видно з розрахунку заборгованості наданої ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.01.2023 заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №014/0973/82/0233105 від 04.07.2017р., становить 23 178,59 грн, в тім числі: 9 463,17 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 1 709,31 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги, 1 361,45 грн заборгованість з пені, 10 644,66 грн заборгованість за відсотками згідно кредитного договору, станом на 10.01.2023 року (а.с.55).

Водночас суд зауважує, що відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, позивачу в стягненні неустойки в сумі 1361.45 грн потрібно відмовити.

Отже, оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0973/82/0233105 від 04.07.2017р в установлені договором строки, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за кредитним договором № 014/0973/82/0233105 від 04.07.2017р. в розмірі 21 817,14 грн.

Доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності суд відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24:00 год. 30.06.2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Разом з тим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Таким чином, з огляду на те, що з 02.04.2020 року набрав чинності Закон, згідно з яким в Україні запроваджений з 12.03.2020 року загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023 року, а з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє на усій території України, а також на встановлені судом обставини, а саме звернення позивача з даним позовом 12.12.2024 року, тому трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено.

Отже, із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» потрібно стягнути заборгованість за кредитними договором № 010/0973/82/0196339 від 20.07.2016 у розмірі 12 670,40 грн, №014/0973/82/0233105 від 04.07.2017 у розмірі 21 817,14 грн, а всього 34 487,54 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1553,13 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» долучено копію договору про надання правової допомоги № 02-09/2024-8 від 02.09.2024, тарифи на послуги ФОП ОСОБА_3 , заявка на надання юридичної допомоги, копія платіжної інструкції кредитового переказу коштів ФОП ОСОБА_3 , заявка на надання юридичної допомоги №45 від 12.10.2024, копія витягу з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 12.11.2024 (а.с.12-18).

Згідно з договором про надання правової допомоги між ТОВ «Коллект Центр» та ФОП ОСОБА_3 сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на мовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1.1-2.1.5 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги.

При цьому згідно положень п. 4.1 Договору, вартість послуг визначається на підставі тарифів виконавця і зазначається стооронами в Акті про надання юридичної допомоги (а.с. 13 на зв.).

Тарифами на послуги ФОП ОСОБА_3 визначено вартість послуг, де ціна роботи визначена як фіксована, так і погодинна (а.с. 12).

Згідно із заявкою № 45від 12.10.2024 сторони погодили надання правових послуг у виді усної послуги (з вивченням документів): час - 2 год. вартість 2 000, ціна 4 000 грн, позовна заява: час - 3 год., вартість одиниці виміру 3 000, ціна 9 000,00 грн, що також відповідає витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 12.11.2024 (а.с. 17, 18).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Підсумовуючи викладене, ураховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру та обставини цієї справи, зазначені вище, складність та категорію справи, заперечення з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 5 000,00 грн, що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами № 010/0973/82/0196339 від 20.07.2016 у розмірі 12 670,40 грн, №014/0973/82/0233105 від 04.07.2017 у розмірі 21 817,14 грн, а всього 34 487,54 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та судовий збір у розмірі 1553,13 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження юридичної особи: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя С. М. Косик