Справа № 303/2327/22
25 лютого 2025 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Кожух О.А.,
суддів - Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.,
за участі секретаря - Гусонька З.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Бойко Наталія Василівна, про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у справі № 303/2327/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Попович Віта Володимирівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на нерухоме майно, та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Тромпак Наталія Василівна, про визнання недійсним і скасування договору дарування,
23.01.2025 Закарпатським апеляційним судом прийнято постанову у справі № 303/2327/22, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Мельник П.П. - залишено без задоволення, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2023 та додаткове рішення цього ж суду від 03.04.2023 - залишено без змін.
23.01.2025 до закінчення судових дебатів у справі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Бойко Н.В., заявила про те, що стороною будуть надані докази на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
28.01.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Бойко Н.В., подала заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 303/2327/22 щодо стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 57 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Як на підставу посилається на договір про надання правничої допомоги від 18.03.2022, додаткову угоду №11 від 15.09.2023 до такого договору, акт приймання-передачі правових послуг від 28.01.2025, як фактичний розмір понесених витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом у Закарпатському апеляційному суді.
31.01.2025 ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Безуханич А.В., подала заперечення проти заяви щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Зокрема зазначає, що у поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначила, що орієнтовний розмір витрат, які позивач планує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить 50 000,00 грн. Вважає, що саме по собі зазначення суми без деталізованого розрахунку витрат не може вважатися поданням орієнтовного розрахунку суми судових витрат. Відтак разом із першою заявою по суті у суді апеляційної інстанції (відзивом на апеляційну скаргу), до апеляційного суду не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді. Заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є надмірною, об`єктивно завищеною, не відповідає обсягу робіт, які були надані клієнту, і не є співмірною. Визначена вартість участі у судовому засіданні (з врахуванням витрат на дорогу для прибуття в судове засідання) у розмірі 12 000 грн є безпідставно завищеною. Вказує, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Також, як і у поясненнях щодо додаткового рішення місцевого суду, зазначено, що сума витрат на правничу допомогу є об`єктивно завищеною та створює надмірний тягар для відповідача, оскільки ОСОБА_2 є багатодітною матір`ю; є опікуном малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - є учасником бойових дій.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання.
Положення частини четвертої статті 270 ЦПК України про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до частини другої статті 246 ЦПК України чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим).
Подібний правовий висновок сформульовано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21, у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 758/6777/21.
Учасники справи в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки в судове засідання суду не повідомили.
Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Перевіривши доводи заяви, колегія суддів, дійшла до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2023 у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 04.03.2016 приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович Вітою Володимирівною, зареєстрованого в реєстрі за № 320, на земельну ділянку з кадастровим номером :01:024:0011, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:024:0011, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою АДРЕСА_1 , визначивши, що частка ОСОБА_1 становить 34,1/100 (341/1000), а частка ОСОБА_2 становить 65,9/100 (659/1000), з припиненням права особистої приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:024:0011.

Поділено земельну ділянку з кадастровим номером :01:024:0011, площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , припинивши право спільної часткової на земельну ділянку з кадастровим номером :01:024:0011, а саме:

- ОСОБА_1 виділити у власність в натурі частку в земельній ділянці, площа якої становить 0,0511 га, конфігурація та лінійні проміри якої відображені у Додатку № 1 до Висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 23.12.2022 року № 8706;

- ОСОБА_2 виділити у власність в натурі частку в земельній ділянці, площа якої становить 0,0989 га, конфігурація та лінійні проміри якої відображені у Додатку № 1 до Висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 23.12.2022 року № 8706.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17543,90 гр. судових витрат.

Додатковим рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 квітня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Бойко Н.В., про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38 000,00 грн. У задоволенні решти заяви відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 23.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Мельник П.П. - залишено без задоволення, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2023 та додаткове рішення цього ж суду від 03.04.2023 - залишено без змін.

На підтвердження витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано: ордер, договір про надання правничої допомоги від 18.03.2022, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Адвокатська фірма «Наталії Бойко» в особі адвоката Бойко Н.В.; додаткову угоду №11 від 15.09.2023 до договору про надання правничої допомоги від 18.03.2022; акт приймання-передачі правових послуг від 28.01.2025.

Акт приймання-передачі наданих правових послуг від 28.01.2025 містить опис послуг з правничої допомоги, наданих адвокатом Бойко Н.В., вартістю 57000 грн, а саме:

1) вивчення матеріалів апеляційної скарги підготовка складання оформлення та подання відзиву на апеляційну скаргу (15.09.2023-25.09.2023) - 24000 грн;

2) участь у судовому засіданні у приміщенні Закарпатського апеляційного суду (11.07.2024) - 12000 грн;

3) підготовка складання оформлення та подання заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (02.08.2024, 09.10.2024, 17.01.2025) - 3000 грн;

4) участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (23.01.2025) - 6000 грн;

5) гонорар успіху - 12000 грн.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таку ж позицію підтримано Верховним Судом зокрема в постанові від 11.11.2020 у справі № 673/1123/15-ц.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що відображено вище по тексту.

При цьому, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником ОСОБА_2 , адвокатом Безуханич А.В., заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, з обґрунтуванням обставин завищення вартості послуг правничої допомоги.

Відповідно до ст 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважує, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що в частині стягнення «гонорару успіху» в заявленому розмірі, такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника Бойко Н.В. , які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, в зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер, а тому в цій частині складових витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів вважає за необхідне стягнути гонорар успіху в сумі 3000 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі надання правових послуг від 28.01.2025 представництво у суді апеляційної інстанції здійснювалося у вигляді вивчення матеріалів апеляційної скарги, складання та подання відзиву на апеляційну скаргу; участь у судовому засіданні (в приміщенні суду та в режимі відеоконференції); складання та подання заяв про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

У постановах від 19.02.2022 у справі N 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі N 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у пункті 154 рішення від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

У запереченнях на клопотання про ухвалення додаткового рішення представник відповідача вказувала, що сума витрат на правничу допомогу є об`єктивно завищеною та створює надмірний тягар для відповідача, оскільки ОСОБА_2 є багатодітною матір`ю; є опікуном малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - є учасником бойових дій.

Судова колегія відхиляє вказані доводи, оскільки наведене ОСОБА_2 обґрунтування не підтверджує дійсного фінансового стану сторони, відповідачка не навела належного обґрунтування, яке б свідчило про наявність правових підстав визначити менший розмір відшкодування витрат на правничу допомогу за 38 000,00 грн.

В той же час, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, надавши оцінку співмірності розміру витрат зі складністю справи та об`ємом наданих правових послуг при апеляційному розгляді справи, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу, врахувавши заперечення відповідача, та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визначення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу загалом в сумі 8000 грн (вивчення матеріалів апеляційної скарги подання відзиву на апеляційну скаргу - 3000 грн; участь у судовому засіданні у приміщенні суду (11.07.2024) - 1000 грн; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (23.01.2025) - 500 грн; складання та подання заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (02.08.2024, 09.10.2024, 17.01.2025) - 500 грн; та гонорар успіху - 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Бойко Наталія Василівна, про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у справі № 303/2327/22 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000,00 грн.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на додаткову постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.

Головуюча:

Судді: