справа № 492/1788/24
Провадження № 2/492/436/25

03 березня 2025 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області в складі:
Головуючого судді Череватої В.І.
за участю секретаря Деде К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Арцизі цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, -
ВСТАНОВИВ:
26.12.2024 року позивач Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу.
В обґрунтування позову зазначається, що Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) встановлено факт адміністративного та цивільного-правового характеру у вигляді знищення зелених насаджень до ступеня припинення росту, а саме дерев породи "Софора" в кількості шести штук, в межах м. Арциз Арцизької ТГ, Болградського району Одеської, яке здійснив ОСОБА_1 . Офіційних рішень стосовно оформлення дозвільних документів на проведення робіт по видаленню зелених насаджень, а саме акту визначення стану зелених насаджень, ордеру на видалення зелених насаджень та відповідно документів про сплату відповідної вартості Арцизькою ТГ не приймалися. Стосовно відповідача державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно Західного округу Паніотом С.І. складено протокол про адміністративне правопорушення від 15.12.2021 року № 003246, в якому зазначено, що 26.11.2021 р. ОСОБА_1 здійснив самовільну рубку дерев породи "Софора" в кількості 6-ти штук в межах м. Арциз Болградського району Одеської області, що є порушенням статей 25, 26 Закону України "Про рослинний світ", п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 р. № 1045, відповідальність за яке передбачено статями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природнього середовища", статті 40 Закону України "Про рослинний світ", статті 105, статті 107 Лісового кодексу України. 23.12.2021 р. державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно Західного округу Паніотом С.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 003246, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 153 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) за наслідками самовільної рубки шести дерев породи "Софора" було здійснено розрахунок суми збитків, заподіяних зеленим насадженням. Відповідно до обґрунтованого розрахунку збитків заподіяних внаслідок зеленим насадженням, розмір шкоди становить 5 575,00 грн. Інспекція зверталась до відповідача з претензією № 92 від 24.10.2022 року про необхідність добровільно відшкодувати суму збитків нанесених державі, які утворились внаслідок здійснення відповідачем правопорушення, передбаченого статтями 25, 26 Закону України "Про рослинний світ", п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 р. № 1045. Однак сума збитків у розмірі 5 575,00 грн. ОСОБА_1 не сплачена.
З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача шкоди, завданої навколишньому природному середовищу у вигляді збитків, нанесених державі Україна у розмірі 5 575,00 грн. на користь держави Україна та судового збору.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.
Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 13 січня 2025 року, було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не надав, відзиву на позов не надав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.
Як встановлено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється.
Відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України, Арцизьким районним судом Одеської області постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
Судом встановлено, що стосовно відповідача державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно Західного округу Паніотом С.І. складено протокол про адміністративне правопорушення від 15.12.2021 року № 003246, в якому зазначено, що 26.11.2021 року ОСОБА_1 здійснив самовільну рубку дерев породи "Софора" в кількості 6-ти штук, що є порушенням статті 153 КУпАП та статі 12 Закону України "Про охорону навколишнього природнього середовища", статті 40 Закону України "Про рослинний світ", п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 р. № 1045.
23.12.2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно Західного округу Паніотом С.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 003246, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 153 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
З пояснень ОСОБА_1 , зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що він не знав, що на вирубку дерев потрібні документи.
Інспекція зверталась до відповідача з претензією № 92 від 24.10.2022 року про необхідність добровільно відшкодувати суму збитків нанесених державі, які утворились внаслідок здійснення відповідачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 153 КУпАП України.
Відповідно до обґрунтованого розрахунку збитків заподіяних внаслідок знищення зелених насаджень до ступня припинення росту заподіяна шкода ОСОБА_1 , становить 5 575,00 грн.
На даний час сума збитків у розмірі 5 575,00 грн. у добровільному порядку ОСОБА_1 не сплачена.
Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог частини 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
При цьому як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення № 003246, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 153 КУпАП, будучи з нею ознайомлений, в судовому порядку не оскаржував, у зв`язку з чим суд констатує, що вина відповідача є доведеною.
Водночас будь-яких належних та допустимих доказів відсутності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке стало підставою для нарахування суми збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу, відповідачем суду не надано.
На підставі частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1 - 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно статті 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно статті 1 ЦПК України.
Відповідно до положень статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону навколишнього природнього середовища", завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною.
Відповідно до пункту 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045, видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі компетентний орган) на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 1 - 10 цього Порядку); на підставі одного з документів, визначених частиною першою статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", до прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів".
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», громадяни України зобов`язані: берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів; вносити штрафи за екологічні правопорушення; компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. Громадяни України зобов`язані виконувати й інші обов`язки у галузі охорони навколишнього природного середовища відповідно до законів України.
Статтею 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних, тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.
Як зазначено у статті 40 Закону України "Про рослинний світ", відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу; порушенні вимог охорони умов місцезростання об`єктів рослинного світу; порушенні вимог щодо охорони, використання та відтворення рослинного світу під час проектування, розміщення, будівництва, реконструкції, введення в дію, експлуатації споруд та об`єктів, застосування технологій, які негативно впливають на стан об`єктів рослинного світу; Законами України може бути встановлено відповідальність і за інші види порушень у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу.
За змістом Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 10.04.2006 р. № 105 (далі - Правила утримання зелених насаджень), озеленіння території це ділянки землі, на яких розміщена рослинність природного чи штучного походження (садово-паркові комплекси та об`єкти зеленого будівництва).
При цьому, територія, на якій розташовані зелені насадження, є, за змістом Закону "Про благоустрій населених пунктів", є саме об`єктом благоустрою.
Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища, тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Відповідно до вимог статті 69 зазначеного Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відповідно до статей 6, 25, 36 Закону України "Про рослинний світ", Державна екологічна інспекція України здійснює державне управління у сфері охорони та контролю використання та відтворення рослинного світу.
Згідно статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», частина грошових стягнень за порушення норм і правил охорони навколишнього природного середовища та шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди.
Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини 1 та пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частиною 1 статті 167 ЦК України встановлено, що Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За загальними правилами, встановленими статтею 1166 ЦК України, для відшкодування шкоди необхідно: наявність самої шкоди, неправомірність дій (бездіяльності) особи, що її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи.
До того ж, перераховані підстави визнаються загальними, оскільки для виникнення відповідальності їх наявність вимагається в усіх випадках, якщо інше не встановлено законом.
Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Як роз`яснено судам в п. п. 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до пункту 1 частини 2 Положення, Держекоінспекція України входить до органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Отже, позивач є уповноваженим Державою органом, який виступає від імені Держави з метою захисту інтересів Держави у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Розмір шкоди, заподіяний відповідачем ОСОБА_1 державі розраховано державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-західного округу відповідно до «Таксам для обчислення розміру шкоди, заподіяної наслідок знищення або пошкодження дерев і чагарників».
Відповідно до обґрунтованого розрахунку збитків заподіяних зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів, розмір шкоди становить 5 575,00 грн.
Відповідачем по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв`язку в чим суд вважає його достовірним.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені, тому підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача слід стягнути розмір шкоди в розмірі 5 575,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 883 від 09.12.2024 року.
Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати в сумі 3 028,00 грн.
Керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, статтями, 6, 25, 36, 40 Закону України "Про рослинний світ", ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», суд -
УХВАЛИВ:
Позов Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В.І. Черевата