Справа № 565/460/25
Провадження № 2-н/565/57/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м.Вараш

Суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області Бренчук Г.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію,
в с т а н о в и в:
ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію в сумі 1 633,20 грн.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1165147 від 03 березня 2025 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 листопада 1994 року.
Відповідно до положень ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
У ст.30 ЦПК України зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладено щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підсудності.
Оскільки заборгованість за фактичне споживання електроенергії виникла за квартирою АДРЕСА_2 , яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Кузнецовського міського суду Рівненської області, дана справа підсудна саме цьому суду.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Згідно п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Заявник просить стягнути з ОСОБА_1 борг за фактичне споживання електроенергії за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 21 лютого 2024 року по 21 січня 2025 року.
Із змісту ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» випливає, що зазначеним законом регулюються, зокрема відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
У п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
У Законі України «Про житлово-комунальні послуги» термін індивідуальний споживач вживається в такому значенні фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Заявником не подано доказів на підтвердження права власності ОСОБА_1 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за якою надавались житлово-комунальні послуги, а також доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 була отримувачем житлово-комунальних послуг за період з 21 лютого 2024 року по 21 січня 2025 року за вказаною адресою.
Згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.
Суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Керуючись статтями 163, 165, 353 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.352-355 ЦПК України.

Суддя Г.В.Бренчук