Справа № 177/3004/24
Провадження № 2/177/109/25
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

05 березня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Сучасний Факторинг» Юхименко Ю.Ю. через систему «Електронний суд» 23.12.2024 звернувся до суду з указаним позовом, та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором від 03.04.2021 № 1 у розмірі 21281,66 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог указав, що 03.04.2021 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 15808,26 грн, який зобов`язався повернути та внести плату за користування ним у розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Сторони дійшли згоди, що гроші надаються позичальникові на умовах строковості, терміном на 24 календарних місяці, платності із застосуванням 4,5% щомісячної комісії за управлінням кредитом та 0,01% за користування кредитом. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, однак ОСОБА_1 не надавав своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань. У результаті цього станом на 02.12.2024 виникла заборгованість, розмір якої становить 21281,66 грн та включає: 9741,52 грн заборгованість за кредитом та 11540,14 грн заборгованість за сумою комісії. Оскільки відповідач не здійснює платежів для погашення існуючої заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «Сучасний Факторинг», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.

Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, в тексті позову зазначив про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України.

Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити в справі заочне рішення, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що шляхом подання ОСОБА_1 заяви на отримання кредиту, 03.04.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено кредитний договір №1, за умовами якого надає споживачу кредит, а відповідач зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором (а.с.7-8, 10).

Умовами кредитного договору визначено, що за кредитним продуктом Стандарт-24 (2021) сума кредиту становить 15808,26 грн, строк користування кредитом 24 місяці, плата за користування кредитом складається з річних відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% від суми кредиту, реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 157,31% річних від загальної суми кредиту, щомісячна комісія за управління кредитом становить 4,5% від суми кредиту, розмір щомісячного платежу на погашення тіла кредиту та сплати за користування кредитом становить 1370,12 грн з моменту укладення кредитного договору до 03.04.2023 включно, сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх сукупних послуг, а також сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором складає 32882,79 грн.

У додатку № 1 до кредитного договору відображено графік платежів, де сума платежу за розрахунковий період 24 місяці з 03.05.2021 по 03.04.2023 становить 32881,14 грн, із яких 15808,26 грн сума кредиту за договором, 17072,88 грн комісія за управління (обслуговування) кредиту (а.с.9).

Представником позивача надано паспорт споживчого кредиту до договору від 03.04.2021 № 1, підписані ОСОБА_1 , де викладені умови надання коштів, ідентичні умовам, викладеним у договорі (а.с.11).

Пунктом 9.14 кредитного договору № 1 визначено, що сторони досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі та додатках до нього.

Згідно з наданою позивачем випискою з особового рахунку за кредитним договором від 03.04.2021 № 1, заборгованість ОСОБА_1 станом на 02.12.2024 складає 21281,66 грн та включає: заборгованість за кредитом у розмірі 9741,52 грн, заборгованість за сумою комісії 11540,14 грн (а.с.6).

Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як визначено ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення.

Як слідує з матеріалів справи, сторони уклали кредитний договір, зі свого боку позивач свої зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, тоді як відповідач покладені на нього зобов`язання не виконав і в установлені договором строки грошові кошти на погашення кредиту не вносив, в результаті чого, станом на 02.12.2024 утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 9741,52 грн та за комісією в розмірі 11540,14грн, що не погашено до теперішнього часу, а тому відповідач зобов`язаний її погасити.

Надані докази, а саме заява на отримання споживчого кредиту, кредитний договір та додатки до нього, які містять підпис відповідача, виписка по особовому рахунку суд вважає належними доказами, наданих на підтвердження заявлених позовних вимог, де враховано період порушення боржником умов договору.

За даних обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог зі стягненням з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованості за кредитним договором №1 від 03.04.2021 станом на 02.12.2024 у загальному розмірі 21281,66 грн, яка включає: заборгованість за кредитом у розмірі 9741,52 грн, заборгованість за комісією в розмірі 11540,14грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Суд враховує, що при зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.5), який, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, а також вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Сучасний Факторинг».

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В обґрунтування витрат на правову допомогу стороною позивача було подано договір про надання правничої допомоги від 28.08.2024 № 28/08/24, украденого між ТОВ «Сучасний Факторинг» та адвокатським об`єднанням «ДЕНАЛІ»; додаткову угоду від 10.12.2024 № 5 до договору про надання правничої допомоги від 28.08.2024 № 28/08/24, де внесено зміни в пункт договору щодо розміру оплати адвокатському об`єднанню за супровід справи, що дорівнює 6500,00 грн; акт № 135 прийому-передачі наданих послуг; довіреність від 03.07.2024 про уповноваження Юхименка Ю.Ю. бути представником ТОВ «Сучасний Факторинг».

Відповідач не заперечив право позивача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, не вказував про їх необґрунтованість, не співмірність, а тому підстави для зменшення суми судових витрат на правову допомогу відсутні.

Отже, оскільки позовні вимоги ТОВ «Сучасний Факторинг» задоволено, позивачем понесено витрати на правничу допомогу, які є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, підстав для зменшення розміру витрат судом не встановлено, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 6500,00,00 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг»(, юридична адреса: вул. Велика Васильківська, буд. 39 літ. А, м. Київ) заборгованість за кредитним договором №1 від 03.04.2021 у загальному розмірі 21281 (двадцять одна тисяча двісті вісімдесят одна) гривня 66 копійок, яка складається із:

-заборгованості за кредитом у розмірі 9741 (дев`ять тисяч сімсот сорок одна) гривня 52 копійки;

-заборгованості за комісією в розмірі 11540 (одинадцять тисяч п`ятсот сорок) гривень 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг»(, юридична адреса: вул. Велика Васильківська, буд. 39 літ. А, м. Київ) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок у рахунок сплати судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: