Провадження №2/523/729/25
У Х В А Л А

"28" лютого 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Ячменьової Д.В.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, визнання договорів позики такими, що укладені не в інтересах сім`ї, встановлення факту витрачання не в інтересах сім`ї коштів, отриманих у борг, та визнання такою, що не є стороною та боржником за договорами

УСТАНОВИВ:

14 грудня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Яковлев В.Ю., до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, а також визнання договорів позики такими, що укладені відповідачем не в інтересах сім`ї, встановлення факту витрачання не в інтересах сім`ї коштів, отриманих у борг за вказаними договорами, та визнання позивачки такою, що не є стороною та боржником за вказаними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, різне ставлення до подружніх обов`язків, що призвело до втрати взаєморозуміння і почуття любові одне до одного та припинення шлюбних стосунків, тому, на думку позивачки, примирення між ними та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини. Також позивачка просила поділити набуте за період шлюбу майно шляхом виділення їй телевізора «Samsung UE43T5300AUXUA», холодильника «Bosh KGV36KL32», пральної машини «Bosh Maxx5 WLX20463OE», а відповідачеві - ноутбуку «ASUS Zenbook UX-31A».

Також позивачка вважає, що договори № 401 від 21 червня 2019 року, № М01.00301.004543897 від 26 листопада 2018 року, № 491019419 від 30 січня 2020 року, № PL16/1172 від 31 травня 2019 року, № б/н від 04 червня 2018 року, були укладені відповідачем не в інтересах сім`ї, тому вона просить суд встановити витрачання коштів, отриманих відповідачем у борг за вказаними договорами, не в інтересах сім`ї та визнати її такою, що не є стороною та боржником за цими зобов`язаннями.

Відповідач подав до суду відзив на позов в якому зазначив про його визнання по усім заявленим вимогам.

Як закріплено нормами ч. ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як закріплено нормами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За нормами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказуванн я. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Нормами ст.263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Отже, нормами ст.206 ЦПК України передбачено можливість прийняття судом рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог, тому суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не може бути прийнято судом.

Керуючись ст.ст.206,260,261,353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 в частині вимог про поділ майна та визнання договорів позики такими, що укладені не в інтересах сім`ї, встановлення факту витрачання не в інтересах сім`ї коштів, отриманих у борг, та визнання такою, що не є стороною та боржником за договорами.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання.

Ухвала окремо від рішення суду не підлягає оскарженню, зауваження на неї можуть бути включені в апеляційну скаргу на рішення суду.

Суддя