УХВАЛА

26 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 211/1547/22

провадження № 61-10972св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Грушицького А. І., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпро Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляна Юріївна,

заінтересована особа (боржник) - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року у складі судді Сарат Н. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року у складі колегії суддів Тимченко О. О., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпро Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко У. Ю. (далі - державний виконавець Коваленко У. Ю.), заінтересована особа - Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця»).

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні державного виконавця Коваленко У. Ю. знаходиться виконавчий лист у справі № 211/1547/22, виданий Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 24 травня 2023 року, про зобов`язання АТ «Укрзалізниця» зберегти місце роботи, посаду і середній заробіток на підприємстві за ОСОБА_1 на час проходження військової служби за контрактом під час дії особливого періоду. При проведенні виконавчих дій державний виконавець одночасно прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про зупинення виконавчих дій керуючись пунктом 10-3 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що прийняття постанови про зупинення виконавчих дій позбавляє його прав гарантованих статтею 43 Конституції України. В умовах воєнного стану обмеження прав на заробітну плату та на захист від незаконного звільнення в Україні не вводились.

Просив зобов`язати державного виконавця Коваленко У. Ю. скасувати постанову про зупинення виконавчих дій від 15 серпня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 в частині виконання рішення суду.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської від 25 березня 2024 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що державний виконавець діяв в межах пункту 10-3 розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою закону визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської від 25 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не вказали правових підстав обмеження конституційного права заявника на заробітну плату та захист від незаконного звільнення, передбаченого статтею 43 Конституції України на період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

Крім того, відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування пункту 10-3 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

Пункт 10-3 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо зупинення вчинення виконавчих дій не враховує приписів Конституції України, практики Європейського суду з прав людини та не відповідає правовим позиціям Конституційного Суду України.

Суди помилково не застосували статті 43, 129 і 129-1 Конституції України, як норми прямої дії та помилково дійшли висновку, що пункт 10-3 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» не суперечить Конституції України.

Аргументи інших учасників справи

У вересні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ «Укрзалізниця», у якому боржник просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що ухвала Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року є такими, що ґрунтуються на засадах верховенства права, відповідають усім критеріям, стандартам законного судового рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а лише є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким судами надана правова оцінка. Доводи заявника фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та є подібними доводам, які викладені у скарзі та мотивована відповідь на які вже надана судами.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У вересні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2025 рокусправу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частині другій статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Встановлено, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 17 січня 2025 року з підстав, передбачених частиною третьою статті 403 ЦПК України, передав на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 176/1715/23 за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О. А. щодо зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 73556013, боржник - Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (провадження № 61-13883св24).

Обґрунтовуючи підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначала, що:

суд першої інстанції відмовив у задоволенні скарги та вказав, що відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я не входить до переліку винятків, зазначених у пункті 1-4 розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»;

апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції та зазначив, що державний виконавець діяв відповідно до закону, а тому скарга на дії державного виконавця є необґрунтованою;

стягувач не погоджується із судовими рішеннями та зазначає, що висновок Верховного Суду щодо того, як саме необхідно тлумачити перелік винятків, зазначених у пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відсутній.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у практиці Касаційного цивільного суду сформувався досить різний підхід про застосування статей 389, 394 ЦПК України при оскарженні судових рішень у справах за скаргами стягувачів на дії державного виконавця, де боржником є ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». Зокрема, суд касаційної інстанції у цій категорії спорів робить висновок про: а) відкриття касаційного провадження; б) відмову у відкритті касаційного провадження з мотивів необґрунтованості касаційної скарги; в) відмову у відкритті касаційного провадження з мотивів оскарження судових рішень у малозначній справі. […]

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Касаційний суд звертає увагу на те, що питання про місце стадії судового контролю за виконанням судових рішень у структурі цивільного процесу було предметом розгляду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Отже, колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування статей 389, 394 ЦПК України у подібних правовідносинах, викладених в ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2024 року у справі № 176/737/23 (провадження № 61-17171ск24), Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2024 року у справі № 176/1618/23 (провадження № 61-17175ск24), Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 176/1743/23 (провадження № 61-16433ск24), та зробити висновок про те, що:

стадія судового контролю за виконанням судових рішень не є окремим провадженням в окремій справі, а є наслідком виконання або невиконання судового рішення, як завершальної стадії судового процесу;

справи за скаргами у порядку судового контролю за виконанням судових рішень мають ті ж самі властивості, що й справа, рішення в якій виконується;

якщо предметом виконання є судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судові рішення у справі за скаргами у порядку судового контролю за виконанням судових рішень є такими, що ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

для вирішення питання, чи підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справі за скаргою у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, необхідно враховувати, чи рішення, яке примусово виконується ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

якщо предметом виконання є судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судові рішення за результатами розгляду скарги на рішення, дії, бездіяльність державного (приватного) виконавця у цій справі можуть бути оскаржені у касаційному порядку лише у випадках, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України;

за відсутності у касаційній скарзі посилань на випадки, передбачені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, в тому випадку, якщо касаційний суд відкрив касаційне провадження без наявності винятків, зазначених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, то касаційне провадження підлягає закриттю.

Правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі № 176/1715/23.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 05 лютого 2025 року прийняла до розгляду цивільну справу № 176/1715/23 (провадження № 61-13883сво24).

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зупинити провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 176/1715/23 (провадження № 61-13883сво24).

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 211/1547/22 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпро Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коваленко Уляни Юріївни, заінтересована особа - Акціонерне товариство «Українська залізниця», у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про збереження місця роботи та середнього заробітку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 176/1715/23 (провадження № 61-13883сво24).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді: А. І. Грушицький

В. М. Ігнатенко

В. В. Сердюк

О. М. Ситнік