УХВАЛА

03 березня 2025 року

м. Київ

справа № 553/1351/23

провадження № 61-2482ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання недійсним і скасування рішення комісії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (далі - АТ «Полтаваобленерго») про визнання недійсним і скасування рішення комісії та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що підставою для подання даної позовної заяви став факт незаконного та необґрунтованого припинення 23 лютого 2023 року постачання електричної енергії представниками Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та визначення вартості необлікованої електроенергії.

У лютому 2023 року на адвокатський запит Полтавською об`єднаною філією АТ «Полтаваобленерго» надано відповідь, зокрема, що підставами припинення постачання електричної енергії споживачу ОСОБА_1 стало підключення споживачем струмоприймачів або приєднання струмоприймачів поза засобами комерційного обліку, а також виявлення несанкціонованого відбору електричної енергії користувачем або втручання в роботу засобів обліку електричної енергії або елементів системи розподілу. Позивач порушення, вказані в акті від 23 лютого 2023 року № 00009027 не визнав.

Крім того, позивач зазначав, що акт про порушення від 23 лютого 2023 року № 00009027 у присутності споживача за адресою об`єкта споживача ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 не оформлявся. В тексті акту про порушення відсутні відомості про відмову споживача від отримання акта про порушення. Отже, працівниками Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» порушено вимоги абзацу 1 пункту 8.2.5. ПРРЕЕ. Дотепер Полтавською об`єднаною філією АТ «Полтаваобленерго» не направлялась на адресу споживача копія акта про порушення. Крім того, бланк акта про порушення від 23 лютого 2023 року № 00009027 не відповідає формі затвердженій ПРРЕЕ, ЕІС код площадки комерційного обліку споживача в акті про порушення відсутній. З тексту акта від 23 лютого 2023 року № 00009027 незрозуміло яке порушення глави 8.4. пункту 8.4.2. працівники Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» вкладали в зміст сформульованого в акті порушення. Тобто, неможливо однозначно визначити, в чому (в яких діях) полягало порушення споживачем положень ПРРЕЕ. Також, у акті про порушення від 23 лютого 2023 року № 00009027 відсутня інформація про дату та час проведення засідання комісії ОСР з розгляду складеного акта про порушення. За посиланням позивача Полтавською об`єднаною філією АТ «Полтаваобленерго» порушено вимоги ПРРЕЕ щодо обов`язку належного повідомлення споживача про місце, час і дату засідання комісії. ОСОБА_1 зазначав, що акт про порушення від 23 лютого 2023 року № 00009027 не підписував.

У відповідь на адвокатський запит від 21 березня 2023 року щодо надання відео, яке зазначено як додаток до акта про порушення від 23 лютого 2023 року № 00009027, Полтавська об`єднана філія АТ «Полтаваобленерго» повідомила, що відсутні технічні можливості для надання даної інформації. В той же час, у відповіді на адвокатський запит зазначено, що свідки представники ПП «Явір 2000», які ставили підписи в акті про порушення, були залучені для підтвердження фактів виявлених в акті про порушення. Позивач наголошував, що представники ПП «Явір 2000» не посвідчені належним чином, оскільки ПО-4643 та ПО-4582, які вказані в акті про порушення не є документами, які посвідчують особу у відповідності до вимог законодавства.

Також за інформацією Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» свідки залучалися для підтвердження фактів виявлених в акті про порушення, що є не незаконним, оскільки у представників ПП «Явір 2000», які мали б виконувати виключно роль свідків тобто незаінтересованих осіб, немає достатньо знань, умінь і навиків для виявлення фактів порушення споживачами оператора системи вимог ПРРЕЕ та оформлення актів про порушення.

У зв`язку з викладеним, позивач вважав акт про порушення від 23 лютого 2023 року № 00009027 недійним та таким, що не може бути підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.

05 квітня 2023 року Полтавська об`єднана філія АТ «Полтаваобленерго» проводила засідання комісії з розгляду акта про порушення №00009027 від 23 лютого 2023 року, проте ще на початку проведення засідання комісія готова була оголосити розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, який був підготовлений заздалегідь, тобто засідання комісії у Полтавській об`єднаній філії АТ «Полтаваобленерго» носить формальний характер.

В протоколі засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ побутовим споживачем Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» від 05 квітня 2023 року № 14 зазначений розмір вартості електричної енергії, необлікової внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ складає 8 084 кв. год на суму 46 172,32 грн.

Однак, дотепер Полтавською об`єднаною філією АТ «Полтаваобленерго» споживачу не направлялися розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків. На об`єкті споживача ОСОБА_1 відсутнє електропостачання.

Посилаючись на викладене вище, позивач просив зобов`язати оператора системи розподілу привести свої дії до вимог чинного законодавства шляхом відновлення за власний рахунок електропостачання об`єкта споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ побутовим споживачем Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго», оформлене протоколом від 05 квітня 2023 року № 14та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про визнання недійсним і скасування рішення комісії та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

У грудні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Головчак О. В., через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Верховним Судом враховано, що Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру, зокрема, про визнання недійсним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ побутовим споживачем та зобов`язання відновити електропостачання до об`єкта споживача, що не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, а тому справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Посилання заявника на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах, підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання недійсним і скасування рішення комісії та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник