Справа № 152/316/25
У Х В А Л А

04 березня 2025 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровський І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

встановив:

04 березня 2025 року в провадження Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2025 року, справу передано в провадження судді Войнаровського І.В.

Перевіривши відповідність заяви вимогам, викладеним у статті 163 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), вважаю, що заявнику слід відмовити у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, який не передбачає виклику учасників справи у судове засідання та розгляду заявлених клопотань.

Згідно з ч. 2 ст. 167 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу, суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто, право на звернення до суду з заявою про видачу судового наказу чи з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Однак, до заяви про видачу судового наказу не долучено доказів, які б підтверджували факт проживання дитини разом із заявником та перебування дитини на її утриманні, що позбавляє суд можливості зробити висновки з цих питань та перевірити наявність у заявника права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживає дитина.

Дані порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для видачі судового наказу, отже у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 260 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії заявником.

Суддя І.В. Войнаровський