Справа №478/190/25 пров. №2/478/150/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою до ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ЦПК України, звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом пред`явлення позову, у якій позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Обов`язок доказування у спірній категорії справ покладається на позивача.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до п. п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинен містити в собі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких сторони вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких грунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення. Позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто, бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію. У разі порушення цивільного права чи інтересу у особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Так, виходячі із змісту позовних вимог та прохальної частини позову вбачається, що позивачем обрано такий спосіб захисту порушених прав як звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0030.

Позовні вимоги аргументує тим фактом, що відбулось накладення земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0030 та :04:000:0118. Вважає, що площа накладення земельних ділянок, яка призведе відповідно до зменшення загальної площі загальної однієї із суміжних земельних ділянок, повинно відбуватись саме за рахунок земельної ділянки відповідача, оскільки формування новоствореної земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0118 (формування земельної ділянки, присвоєння кадастрового номера з внесенням геодезичних координат до Державного земельного кадастру та її перенесення на Публічну кадастрову карту відбувалось значно пізніше, ніж виділення в натурі (на місцевості) його земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0030 з внесенням даних про створену земельну ділянку до бази даних Державного земельного кадастру. Тому вважає що саме дії відповідача пов`язанні із знищенням межових знаків його земельної ділянки з її послідуючим використання є самовільне зайняття з боку відповідача частини належної йому земельної ділянки (площа накладання).

Предметом доказування в даній категорії справ є в тому числі доведення факту розмірів та площі самовільно зайнятої земельної ділянки. В якості доказу позивачем надано «Акт» фізичного вимірювання фактичних розмірів самовільно зайнятої відповідачем частини його земельної ділянки, яка була виконана самим позивачем, з використанням власного вимірювального пристрою. При цьому не було зазначено, чи пристрій, за допомогою якого відбувалось вимірювання та обрахування площі самовільно зайнятої земельної ділянки є сертифікованим.

За вказаних обставин, на підтвердження обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачу необхідне уточнення предмету позову - розміри та площа самовільно зайнятої земельної ділянки. З урахуванням викладеного, оскільки при поданні позовної заяви позивачем не заявлене клопотання про проведення по справі судової земельно-технічної експертизи, позивачу слід надати Акт відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконаний відповідною землевпорядною організацією, яка має ліценцію на проведення відповідного виду топокартографічних та геодезичних робіт з використанням сертифікованих приладів вимірювання (із позначенням розмірів та площі накладання спірних земельних ділянок).

Предметом доказування в даній справі є в тому числі доведення факту самовільного зайняття спірної земельної ділянки з боку відповіда. За вказаних обставин, на підтвердження обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачу слід доповнити позовну заяву інформацією (надати інформацію) чи було звернення позивача до Державної інспекції з контролю та використанням земель ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, надати: копію Акта перевірки (обстеження земельної ділянки) державним інспектором (за наявності), протокол про адміністративне правопорушення складеного відносно відповідача ОСОБА_2 за ст. 53-1 КУпАП (самовільне зайняття земельної ділянки) /за наявності/, ст. 56 КУпАП (знищення межових знаків) /за наявності/, припис державного інспектора відносно відповідача ОСОБА_2 (обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога щодо усунення порушень земельного законодавства) /за наявності/.

За вказаних обставин, з урахуванням уточненої інформації, позивачу слід уточнити сторін по справі та в залежності від встановлених обставин вирішити питання щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи (на стороні позивача) Головного управління Держгеокадастру у Миколаївькій області.

В силу вимог ЦПК України, суд не може самостійно усунути недоліки, в частині уточнення позовних вимог позивача.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст.175, 177 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, - залишити без руху, надавши позивачу строк у десять днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених в мотивувальній частині рішення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Х.В. Іщенко