Справа № 353/900/24
Провадження № 2/353/28/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Явдошак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, вимоги якого уточнила до моменту відкриття провадження у справі, до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , та на земельні ділянки площами 0,4507 га та 0,7713 га, розташовані в с. Палагичі Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який в свою чергу успадкував частину вказаного майна за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4 . Позивачка бажає оформити спадкове майно на своє ім`я, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутись до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини або з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та не була зареєстрована на момент смерті спадкодавця за адресою померлого. У зв`язку з цим просила суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно, а також у мотивувальній частині рішення встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини та факт родинних відносин між нею та її племінником ОСОБА_3 . Також у позовній заяві позивачка просила викликати для допиту в судовому засіданні свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які можуть підтвердити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини та факт родинних відносин між нею та її племінником ОСОБА_3 .

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.09.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.10.2024 року було задоволено клопотання позивачки та зобов`язано Тлумацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати суду витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про смерть: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , а також щодо актового запису про шлюб, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_9

11.11.2024 року Тлумацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направив на адресу суду витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про смерть: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також 22.11.2024 року Тлумацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив про те, що актовий запис про шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , у реєстрі відсутній.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2024 року було задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Явдошак О.О. та зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославську Н.В. та ОСОБА_10 надати суду належним чином посвідчені копії спадкових справ, у разі їх відкриття, та витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ щодо майна: ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3

31.12.2024 року Тлумацька державна нотаріальна контора Івано-Франківської області направила до суду копію спадкової справи № 126/2002, заведеної після смерті ОСОБА_9 .

Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. та Дузінкевич С.М. від 10.12.2024 року, 31.12.2024 року та 06.01.2025 року спадкові справи після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не заводились.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2025 року було задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Явдошак О.О. та повторно зобов`язано Тлумацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати суду витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , а також щодо актового запису про народження ОСОБА_9

12.02.2025 року Тлумацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направив на адресу суду витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , а також щодо актового запису про народження ОСОБА_9 .

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2025 року було закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Також вказаною ухвалою було задоволено клопотання позивачки та вирішено викликати для допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак її представник адвокат Явдошак О.О. в судовому засіданні просила розгляд справи провести без участі позивачки, позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести у його відсутності.

Свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні засвідчили той факт, що покійний ОСОБА_3 є племінником позивачки ОСОБА_1 , яка в свою чергу є двоюрідною сестрою покійного ОСОБА_9 . Також ствердили, що ОСОБА_1 з жовтня 2022 року та до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала без реєстрації разом із племінником ОСОБА_3 за адресою місця реєстрації останнього: АДРЕСА_1 , допомагала йому по господарству, оскільки останній хворів, проводила його похорон.

Заслухавши представника позивачки, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_4 , яка була головою двору, ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 значилось господарство, розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 148). Згідно з копії довідки Івано-Франківського ОБТІ від 08.05.2024 року та копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 08.05.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 значаться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які побудовані у період з 1975 року по 1983 рік, які не є самовільним будівництвом, та реєстрація права власності на вказане домоволодіння не проводилась (а.с. 5-9).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав.

Отже ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в рівних долях (по 1/4 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Також відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 155044 від 11.12.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 22, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,7713 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в урочищі «Черновичі» с. Палагичі Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, кадастровий номер: :01:003:0086 (а.с. 11).

Також відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 403087 від 11.12.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 21, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,4507 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в урочищі «Під копані», Контур 248, с. Палагичі Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, кадастровий номер: :06:008:0154 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 31).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_9 , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11.02.2025 року ОСОБА_9 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с. 171-172).

Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 11.02.2025 року ОСОБА_9 та ОСОБА_11 з 31.10.1981 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 173-174). У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с 41).

ОСОБА_3 вступила в управляння спадковим майном, проводила похорон чоловіка ОСОБА_9 , до дня його смерті вони проживали разом та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Палагицького старостинського округу № 17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківької області № 452 від 23.09.2024 року (а.с. 71). Однак ОСОБА_3 в нотаріальному порядку відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_9 , подавши відповідну заяву (а.с. 126 зворот). В свою чергу син спадкодавця ОСОБА_9 ОСОБА_3 прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9 , шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, успадкувавши належну йому 1/4 частину домоволодіння, а також отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, успадкувавши грошові вклади, які не є предметом даного позову (а.с 35, 126, 127).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 126/2002 від 21.05.2002 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_9 (а.с. 125-127), з якої вбачається, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9 , який бажав прийняти та прийняв спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом та за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 11.11.2024 року (а.с. 90-91).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 померла, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 11.11.2024 року (а.с. 96-97). Ще за життя ОСОБА_4 посвідчила на ім`я внука ОСОБА_3 заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 05.03.2007 року (а.с. 30).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_3 прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , успадкувавши належну їй 1/4 частину домоволодіння, оскільки він постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками Палагицького старостинського округу № 17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 451 від 23.09.2024 року та № 27 від 10.01.2025 року (а.с. 70, 141).

ОСОБА_3 прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4 , успадкувавши належну їй 1/4 частину домоволодіння та земельні ділянки в цілому, оскільки він постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками Палагицького старостинського округу № 17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 29 від 10.01.2025 року (а.с. 142).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 32).

Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. та ОСОБА_10 від 10.12.2024 року, 31.12.2024 року та 06.01.2025 року спадкові справи після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не заводились (а.с. 123, 128-131).

З метою прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою. Однак позивачці в нотаріальному порядку було відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також не підтверджено факт її спільного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини. Також нотаріусом було роз`яснено про можливість звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 443/01-16 від 12.04.2024 року (а.с. 33).

Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Також відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому

порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6. ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах».

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 рокуу справі № 442/1904/20 (провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16».

У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.01.2022 року по справі № 165/2486/19 (провадження № 61-1355св21).

З позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, які належали спадкодавцю, а тому позивачка звернулась також з взаємопов`язаними вимогами про встановлення факту родинних відносин та про встановлення факту постійного проживання разом з племінником ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, оскільки встановлення даних фактів має для неї юридичне значення та надає їй право на спадкування за законом.

Так, відповідно копії свідоцтва про одруження ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з 14.02.1931 року перебували у шлюбі (а.с. 150).

З копії свідоцтва про народження позивачки вбачається, що позивачка ОСОБА_13 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 та її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_14 (а.с. 40). 15.04.1963 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « ОСОБА_16 », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с. 42). Також з копії свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , встановлено, що його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_14 (а.с. 39). В свою чергу відповідно до довідки Палагицького старостинського округу № 17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 48 від 20.01.2025 року, згідно відомостей з погосподарських книг Палагицької сільської ради з 1950 року по 1963 роки, позивачка та відповідач значились на прізвище « ОСОБА_17 » та їх батьком є ОСОБА_8 (а.с. 143). ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_14 (мати позивачки та відповідача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 149). Аналогічні обставини підтверджуються виписками з погосподарської книги по с. Палагичі Палагицької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області за період з 1950 року по 1990 рік № 47 від 20.01.2025 року, з якої вбачається, що у с. Палагичі Івано-Франківського району Івано-Франківської області значилось господарство в складі сім`ї: ОСОБА_8 (голова двору), ОСОБА_14 (дружина), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_18 (донька), ОСОБА_19 (батько), ОСОБА_20 (мати), ОСОБА_15 (зять), ОСОБА_21 (онука) та ОСОБА_1 (онука) (а.с. 144-147).

Тобто вищевказані розбіжності у прізвищах (« ОСОБА_22 » та « ОСОБА_17 »), перешкоджають позивачці підтвердити факт родинних відносин, а саме того, що ОСОБА_3 є її племінником.

З копій архівних довідок Державного архіву Івано-Франківської області від 15.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_23 та ОСОБА_24 є братами та їх батьками є ОСОБА_25 та ОСОБА_26 (а.с. 37, 38). ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , а ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 11.11.2024 року (а.с. 92-95).

Отже син ОСОБА_7 та ОСОБА_27 - ОСОБА_9 , є племінником ОСОБА_8 .

В свою чергу позивачка ОСОБА_1 , яка є донькою ОСОБА_8 , є племінницею ОСОБА_7 , а отже є тіткою ОСОБА_3 (сина ОСОБА_9 ). Факт того, що ОСОБА_1 є тіткою ОСОБА_3 , тобто останній являється її племінником, також в судовому засіданні ствердили свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_1 (позивачка), ІНФОРМАЦІЯ_12 , є тіткою ОСОБА_3 , який в свою чергу є її племінником.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

З метою оформлення спадщини за законом після смерті племінника ОСОБА_3 в нотаріальному порядку позивачці необхідно представити документи, які б підтверджували, що вона постійно проживала однією сім`єю з спадкодавцем ОСОБА_3 (племінник позивачки) на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Відповідно до виписки з погосподарських книг Палагицької сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області за період з 1990 року по 2014 рік ОСОБА_3 (племінник позивачки) постійно проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 (голова двору), ОСОБА_9 (батько) та ОСОБА_3 (мати). Станом на 03.11.2022 року (день смерті) ОСОБА_3 (племінник позивачки) був зареєстрований один у вищевказаному господарстві (а.с. 67-68). Однак з довідки Палагицького старостинського округу № 7 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 449 від 23.09.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 (позивачка) з 20.10.2022 року до дня смерті племінника ОСОБА_3 03.11.2022 року - постійно проживала разом з ним без реєстрації по АДРЕСА_1 (а.с. 69). Також про факт спільного проживання ОСОБА_1 (позивачка) разом з племінником ОСОБА_3 з 20.10.2022 по день його смерті в судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили, що ОСОБА_1 (позивачка) проживала разом з племінником ОСОБА_3 однією сім`єю, вела з ним спільне господарство, оскільки останній хворів, проводила його похорон.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 (позивачка) зі спадкодавцем ОСОБА_3 (племінник) на день відкриття спадщини та про доведеність того, що цей факт дійсно має для позивачки юридичне значення.

Отже на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після померлого племінника ОСОБА_3 , який в свою чергу успадкував 3/4 частини домоволодіння та земельні ділянки в цілому в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4 .

Як вбачається з оголошення в газеті «Злагода» від 28.06.2024 року, Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЗ № 403087 та серії ЯЗ № 155044, видані на ім`я ОСОБА_4 , втрачено (а.с. 36, 194).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення.

Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Отже ОСОБА_1 (позивачка), будучи належним спадкоємцем за законом після смерті племінника ОСОБА_3 , має право на оформлення спадщини з переоформленням права власності на спадкове майно на своє ім`я в нотаріальному порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216-1222, 1225, 1265, 1268 ЦК України (в редакції 2003р.), ст.ст. 81, 126, 131 ЗК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 206, 247, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті племінника ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,7713 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в урочищі «Черновичі» с. Палагичі Івано-Франківського району Івано-Франківської області, кадастровий номер: :01:003:0086, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 155044 від 11.12.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 22, виданого на ім`я ОСОБА_4 , в порядку спадкування за законом після смерті племінника ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,4507 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в урочищі «Під копані» Контур 248 с. Палагичі Івано-Франківського району Івано-Франківської області, кадастровий номер: :06:008:0154, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 403087 від 11.12.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 21, виданого на ім`я ОСОБА_4 , в порядку спадкування за законом після смерті племінника ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА