КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 362/6614/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7090/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Ящук Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді Кравченко Л.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні з компенсацією її вартості коштами, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась досуду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні з компенсацією її вартості коштами (а.с. 1-3).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні з компенсацією її вартості коштами, - визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 14).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 14 січня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шевчук Ю.І. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 19-21).

На обґрунтування скарги зазначав, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Жодної із підстав для повернення позову немає. В оскаржуваній ухвалі не вказана підстава повернення позовної заяви, ухвала не мотивована. Навіть якщо зробити припущення, що позовні вимоги щодо захисту прав та інтересів позивача у прохальній частині мають недоліки, то це не є підставою для повернення позову (а.с. 19-21).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючивикладене.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:

- припинити право власності ОСОБА_2 на 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 ;

- припинити права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1500 га з кадастровим номером :01:041:0092 цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0377 га з кадастровим номером :01:041:0093, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га з кадастровим номером :01:041:0092 цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0377 га з кадастровим номером :01:041:0093, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 3/8 частини житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та за дві земельні ділянки: земельну ділянку площею 0,1500 га з кадастровим номером :01:041:0092 цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0377 га з кадастровим номером :01:041:0093, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 в сумі 212 882 грн. (а.с. 1-3).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Так, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні з компенсацією її вартості коштами, - залишено без руху та надано строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали. Роз`яснено, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві (а.с. 7).

В ухвалі суд зазначив з метою уникнення ситуації правової невизначеності, вимога про визнання права власності на частку у нерухомому майні за співвласником передбачає попереднє внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості спірної частки, а не заявлення вимоги про стягнення з позивача грошової компенсації, яку позивач просить суд визначити у рішенні.

Вказано, що на виконання вимог вказаної ухвали необхідно подати до суду позовну заяву у новій редакції(а.с. 7).

В матеріалах справи відсутні належні докази отримання позивачем копії ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2024 року.

При цьому, 19 листопада 2024 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від позивача разом з новою редакцією позовної заяви, в якій зазначено наступні позовні вимоги:

- припинити право власності ОСОБА_2 на 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 ;

- припинити права власності ОСОБА_2 на земельної ділянки площею 0,1500 га з кадастровим номером :01:041:0092 цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 та на земельної ділянку площею 0,0377 га з кадастровим номером :01:041:0093, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на земельної ділянки площею 0,1500 га з кадастровим номером :01:041:0092 цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 та на земельної ділянки площею 0,0377 га з кадастровим номером :01:041:0093, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 ;

Компенсацію здійснити шляхом перерахування з рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області грошових коштів у розмірі 212 882 грн., що внесені позивачем ОСОБА_1 та зберігаються на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Київській області за 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,1500 га з кадастровим номером :01:041:0092 цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 та на земельної ділянки площею 0,0377 га з кадастровим номером :01:041:0093, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 9-12).

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні з компенсацією її вартості коштами, - визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 14).

Повертаючи вказану позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що перевіривши позовну заяву в новій редакції, ухвалу суду від 25.09.2024 р. позивачем не виконано в повному обсязі (а.с. 14).

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції оцінив обставини, викладені в позовній заяві, без урахування положень статей 13, 175 ЦПК України, якими визначено, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для залишення позову без задоволення по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Оскільки формулювання позовних вимог, обрання способу захисту порушеного права, позивач здійснює на власний розсуд, колегія суддів вважає помилковим висновок суду, що позовна заява не відповідає вимогам та змісту, встановленим п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Звертаючись до суду з позовом про припинення права власності на частку нерухомого майна ОСОБА_1 виклала позовні вимоги до відповідача та послалась на норми матеріального права, які вважала за потрібне застосувати при розгляді спору по суті.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються та вирішує, яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Питання оцінки обґрунтованості позову та застосування відповідних правових норм, вирішується судом на наступних етапах судового розгляду.

ЦПК України не передбачає можливість з підстав невнесення позивачем вартості частки спірного майна на депозитний рахунок суду залишити позовну заяву без руху та з цих підстав та повертати заявнику на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відтак, враховуючи викладене, висновки суду про не усунення позивачем встановлених ухвалою від 25 вересня 2024 недоліків в повному обсязі є помилковими, оскільки судом не зазначено в оскаржуваній ухвалі, які саме недоліки не усунув позивач в поданій до суду позовній заяві.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно пункту 1 частини 1 статті 189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок, що позивач до завершення підготовчого судового засідання має право змінити, уточнити предмет спору, у тому числі і зміст позовних вимог.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, а порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, котру відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року - скасувати.

Справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні з компенсацією її вартості коштаминаправити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

Т.І. Ящук