ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/11024/23
Провадження № 22-ц/821/370/25
категорія: 305010900

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Новікова О.М.

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Чепурний Валерій Петрович

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Барілов Сергій Анатолійович

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чепурного Валерія Петровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС».

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просив стягнути на його користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 42 615,20 грн., моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 10 000,00 грн. та стягнути витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.02.2023 о 08:45 в м. Черкаси, по вул. М. Грушевського, 73, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з двору будинку № НОМЕР_2 не надав переваги у русі автомобілю Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Унаслідок ДТП автомобіль Mazda 3 отримав механічні ушкодження.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.04.2023 № 712/1339/23 відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля Mazda 3 від 13.03.2023 № А03-05 вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda 3, складає 88 192,23 грн.

ПАТ «Страхова група «ТАС» позивачу було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 49 092,08 грн.

Унаслідок пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 позивачу завдано моральних страждань.

Позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 42 615,20 грн. (як різницю між завданим збитком та виплаченим відшкодуванням) та 10 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що він поніс витрати на ремонт свого автомобіля саме у сумі 88 192,23 грн., а отже вимога позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, є недоведеною. Крім того, позивачу страховою компанією виплачена шкода, пов`язана з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Натомість, позивач просить стягнути з відповідача різницю між виплатою страхового відшкодування та завданою матеріальною шкодою без урахування зносу.

Ураховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди є похідною, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Чепурний В.П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недотримання судом першої інстанції рівності прав сторін та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Чепурного В.П. мотивована тим, що позивач не належним чином обізнаний з необхідністю провести товарознавчу експертизу і вчинив помилку, не клопотав щодо проведення експертизи самостійно, зокрема, після її замовлення в суді стороною відповідача. Суд першої інстанції не роз`яснив наслідки такої відмови, чим порушив права позивача. Також, на стороні відповідача приймав участь у справі його захисник. У випадку не роз`яснення прав позивача і не поставлення необхідності допиту експерта в суді відбулось порушення прав рівності сторін.

Вказує, що на даний час експертом Старинцем М.В. проведена судова транспортно-товарознавча експертиза № 1 від 05.01.2025 року. Тому, після проведення судової експертизи уточнив суму вимоги і вважав, що до стягнення належить сума, що витрачена позивачем на відновлення автомобіля в розмірі, які і належить до стягнення 37790,39 грн. Вимогу про стягнення моральної шкоди позивач зняв за відсутності можливості оплатити таку вимогу. Також, просить стягнути витрати позивача щодо послуг експерта як до винесення рішення суду першої інстанції (3500,00 грн.), так і витрат за послуги експерта по проведенню судової транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 7000,00 грн. Копія квитанції щодо першої була приєднана до матеріалів справи, а другої - до апеляційної скарги додається.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У січні 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Барілов С.А. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Вказує, що в обґрунтування ціни позову позивач надав звіт №А03-05 про оцінку автомобіля, складений ФОП ОСОБА_3 . Додатки, що додаються до Звіту (особливо топографічні зображення та дефектна відомість) та зазначені на сторінці 3 взагалі відсутні і в ході розгляду справи так і не були надані до суду. Окрім цього, особа, яка здійснювала оцінку пошкоджень транспортного засобу, що належить позивачу, не має статусу судового експерта та не попереджалась про кримінальну відповідальність за подання завідомо неправдивого висновку. Отже висновки Звіту викликають сумніви, та звіт не є достовірним доказом по справі. Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач вже здійснив відновлювальний ремонт автомобіля та, відповідно, поніс реальні витрати, однак жодного доказу на підтвердження витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені ним до суду не надано. Також, не підлягає відшкодуванню позивачу вартість коштів, що були сплачені за визначення експертного дослідження. Адже вказане право позивача, як потерпілого, є його правом, а не обов`язком, в той час як аварійним комісаром страховика дотримано свого обов`язку проведення відповідних дій.

Зазначає, що суд першої інстанції неодноразово роз`ясняв права сторонам по справі, що підтверджується протоколами засідання в матеріалах справи. А надання консультацій судом суперечить вимогам ст.ст. 11-13 ЦПК України. На прохання суду надати підтверджуючі документи проведення ремонту позивач відмовився і це не свідчить про його незнання закону, а свідчить про відсутність таких документів взагалі. Це підтверджується й тим, що вони не надані до суду і на даний час. Тому, відсутність захисника та клопотання позивача про проведення експертизи не має ознак порушення норм процесуального права, як зазначено в апеляційній скарзі.

Вказує, що висновок експерта від 05.01.2025 до суду першої інстанції не надавався. Крім того, позивачем не обґрунтовано поважні причини неможливості подання висновку у встановлений законом строк, в тому числі і додатки до нього (зокрема фотографічні зображення), які на вимогу суду позивач відмовився надати як додатки до Звіту №А03-05.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

09 січня 2025 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Чепурного Валерія Петровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 січня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіков О.М., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 січня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.04.2023 у справі № 712/1339/23, яка залишена в силі постановою Черкаського апеляційного суду, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили 01.05.2023.

Як вбачається із зазначеної постанови, ОСОБА_2 03.02.2023 о 08:45, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. М.Грушевського, 73, при виїзді з двору будинку № 136, не надав переваги у русі автомобілю Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 .

Згідно зі звітом № А03-05 про оцінку автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_3 , від 13.03.2023, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 88 192,23 грн. за винятком ремонтно-відновлювальних робіт.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ, складає 56 996,18 грн., в т.ч. ПДВ 20%, за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт.

Вартість ремонтно-відновлювальних робіт 12 900,00 грн. ПДВ не нараховується; вартість матеріалів та складників 44 096,18 грн. (в т.ч. ПДВ).

З копії поліса №АТ/2348621 вбачається, що транспортний засіб Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахований у АТ «Страхова група «ТАС».

Умовами поліса передбачена страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн.

07.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається зі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №44660 від 16.03.2023, виконаного на замовлення страхової компанії, 10.03.2023 було проведено оцінку автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_3 .

Згідно указаного звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 80 115,65 грн.

Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику, станом на 10.03.2023 з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахуванням ВТВ, складає 52 949,07 грн.

Протоколом огляду колісного транспортного засобу від 10.03.2023 експертом в присутності ОСОБА_1 зафіксовані пошкодження автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_3 .

Згідно ремонтної калькуляції №44660 від 16.03.2023 вартість ремонтних робіт транспортного засобу Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_3 , складає 80 115,65 грн.

20.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування.

Відповідно до страхового акту №05504/34/923 від 21.03.2023, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування визначено суму страхового відшкодування 49 092,08 грн., яка підлягає до виплати ОСОБА_1 .

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останньому 24.03.2023 зараховано 49 092,08 грн. від АТ «Страхова група «ТАС» як страхове відшкодування за договором №АТ2348621.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Чепурного Валерія Петровича підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що він поніс витрати на ремонт свого автомобіля саме у сумі 88 192,23 грн., а отже вимога позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, є недоведеною. Крім того, позивачу страховою компанією виплачена шкода, пов`язана з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Натомість позивач просить стягнути з відповідача різницю між виплатою страхового відшкодування та завданою матеріальною шкодою без урахування зносу. Вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди є похідною, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інтонації і звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди (в даному випадку власником транспортного засобу), свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до Полісу № АТ/2348621 цивільно-правова відповідальність водія Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС».

Полісом № АТ/2348621 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

Отже, загальний розмір страхового відшкодування шкоди завданої майну потерпілого, яка підлягає до виплати страховиком становить 160 000,00 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у розмірі 49 092,08 грн. грн., що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається, що останньому 24.03.2023 зараховано 49 092,08 грн. від АТ «Страхова група «ТАС» як страхове відшкодування за договором №АТ2348621.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц).

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (касаційне провадження № 14-176цс18).

З огляду на установлені у справі обставини, а також виходячи зі змісту норм права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що оскільки розмір шкоди, завданої майну ОСОБА_1 не перевищує ліміт відповідальності страховика, то вказаний обов`язок зі сплати 42 615,20 грн. (як різницю між завданим збитком та виплаченим відшкодуванням) не може бути покладений на винуватця ДТП, тобто у даній справі на ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності відомостей про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на зазначене, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

В разі пред`явлення позову до неналежного відповідача, судом не перевіряється обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів встановивши, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 42615,20 грн., пред`явлено до неналежного відповідача, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Положеннями статті 23 ЦК України значено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Водночас суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив із засад розумності та справедливості, ураховуючи глибину душевних страждань позивача, оскільки такі висновки районного суду є належно обґрунтованими та відповідають обставинам справи.

Колегія суддів звертає увагу, що наявність моральної шкоди підлягає доведенню належними доказами у справі, одним зі таких доказів може слугувати судова психологічна експертиза. Однак, зважаючи на обсяг установлених у справі обставин, колегія суддів вважає доведеним факт заподіяння моральних страждань позивачу у зв`язку з пошкодженням його майна, що зумовлено необхідністю вчинення ним дій задля відновлення порушених прав, зокрема у судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що відшкодування моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. відповідає отриманим стражданням та переживанням позивача у зв`язку з ДТП та отриманими пошкодженнями.

За результатами розгляду справи, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги дають підстави для її часткового задоволення та скасування судового рішення з постановленням нового рішення суду про часткове задоволення позовних вимог лише в частин7і стягнення моральної шкоди.

Щодо розподілу судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, у відповідності до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог (позов задоволений на 9,5%) ОСОБА_1 має право на відшкодування за рахунок ОСОБА_2 102,00 грн. судового збору за подання позовної заяви (1073,60 грн. х 9,5%) та на відшкодування за рахунок ОСОБА_2 294,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чепурного Валерія Петровичазадовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2024 рокускасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

В решті позовних вимог в задоволенні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 102,00 грн. та судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції в розмірі 294,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 03 березня 2025 року.

Головуючий: О.М. Новіков

Судді :

Л.І. Василенко

О.В Карпенко