Справа №464/5855/22
пр.№ 4-с/464/4/25
У Х В А Л А

05.03.2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

у с т а н о в и л а :

Адвокат Кусий А.В. від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із скаргою у порядку ст.ст.447-448 ЦПК України, в якій просить визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурка Арсена Мохаммед щодо незакінчення виконавчого провадження № 74157845 та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурка Арсен Мохаммед закінчити виконавче провадження № 74157845 відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

За результатами автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

За ч.1 ст.18 Закону «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

У постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 367/4695/20, від 10 січня 2024 року у справі № 201/15806/15-ц, які у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають урахуванню при застосуванні норм права, сформульовано правову позицію про те, що предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до ст.19 ЦПК України (справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як передбачено ст.74 Закону України про виконавче провадження, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 320/6459/19 зробив висновок, відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.1 ст.287 КАС України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця можуть бути оскаржені особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За вимогами скарги оскаржується протиправна бездіяльність приватного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 74157845 за виконавчим листом (боржник ОСОБА_2 та стягувач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») у цивільному спорі, де заявник не є стороною.

Як стверджує заявник, він брат померлого боржника ОСОБА_2 .

З огляду на викладене правовідносини між сторонами з приводу оскарження бездіяльності приватного виконавця у межах виконавчого провадження, в яких заявник не є стороною, є адміністративно-правовими та спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки чинним законодавством встановлений інший порядок судового оскарження дій приватного виконавця, а тому суддя відмовляє у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Надаючи оцінку доводам скарги щодо наявності ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 380/23445/24, якою провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурка Арсена Мохаммеда про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії закрито з підстав, що справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, суддя ураховує наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 серпня 2019 року у справі № 855/364/19 виснувала, що розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

У силу приписів ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Аналогічно у ст.2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Серед завдань апеляційного провадження - охорона прав, свобод і законних інтересів учасників провадження через недопущення до виконання незаконних, необґрунтованих, невмотивованих рішень. Виконання цього завдання забезпечується наданням відповідним особам права на апеляційне оскарження судових рішень, що є складовим елементом загального права особи на судовий захист. Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 жовтня 2022 року у справі № 456/3303/21.

Ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року підлягала апеляційному оскарженню до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня підписання суддею, про що зазначено у судовому рішенні. Водночас заявник, який користується професійною правничою допомогою адвоката, таким гарантованим процесуальним правом не скористався, у зв`язку з чим юрисдикція даного спору не перевірено в апеляційному порядку, позицію Верховного Суду у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 320/6459/19, про що вище, зазначалось у даних правовідносинах не ураховано. Наведене у своїй сукупності не дає підстав розцінювати відмову у відкритті у даній справі як безумовну перешкоду у доступі до правосуддя чи реалізації права на судовий захист.

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті провадження.

Роз`яснити, що розгляд заявлених вимог віднесено до адміністративної юрисдикції в порядку КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Повне судове рішення складено та підписано 05 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО