Справа № 569/1221/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на будівлю гаражу № НОМЕР_1 загальною площею 17,7 кв.м, що розташований в АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що відповідно до рішеення виконавчого комітету Рівненської міської ради депутатів трудящих від 02 вересня 1971 року № 1065 дозволено розмістити гараж по АДРЕСА_2 війни ОСОБА_2 . В 1974 році ОСОБА_2 побудовано гараж загальною площею 17,7 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. За життя ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_2 його дружина ОСОБА_4 відкрито та безперешкодно користувалася гаражем до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є її дідом та бабою. У неї та баби ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності перебувала квартира, розташована по АДРЕСА_3 . Її мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим її баба ОСОБА_4 доглядала її та була призначена опікуном. До моменту смерті баби вони проживали разом за адресою АДРЕСА_3 . Після смерті баби успадкувала 1/2 частину вказаної квартири як спадкоємець за правом представлення. Після смерті ОСОБА_4 відкрито та безперешкодно володіє гаражем, який розташований по АДРЕСА_1 , збудований її дідом ОСОБА_2 ще у 1974 році. Час її відкритого, безперервного та добросовісного володіння гаражем з 01 січня 2001 року донині складає понад 25 років.

У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача ОСОБА_6 , Рівненська міська рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 27 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.

У клопотанні від 24 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_7 просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, не заперечує щодо ухвалення рішення в підготовчому засіданні.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи здійснити без участі представника Рівненської міської ради.

Відповідно до ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_8 та онукою ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданим 19 березня 1987 року Відділом ЗАГС м.Рівне, свідоцтвом про народження матері позивача серії НОМЕР_3 , виданим 11 лютого 1964 року ЗАГС м.Рівне, свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 серії НОМЕР_4 , виданим 25 березня 1991 року відділом ЗАГС м.Рівне, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 13 травня 2014 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 9 від 29 червня 2024 року про реєстрацію актового запису про шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_11 .

Рішенням виконкому Рівненської міської ради депутатів трудящих № 1065 від 02 вересня 1971 року ОСОБА_2 дозволено розмістити гараж по АДРЕСА_4 .

Відповідно до технічного паспорту на гараж по АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 15 липня 2024 року, гараж споруджений в 1974 році. Інвентаризаційна справа на гараж по АДРЕСА_1 в КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" відсутня, про що свідчить довідка № 28 від 13 січня 2025 року.

Відомості про реєстрацію права власності на гараж АДРЕСА_1 в Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 414644568 від 21 лютого 2025 року.

Дід позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим повторно 28 червня 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільног стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Матір позивача ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 08 січня 1999 року міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне.

Розпорядженням міського голови м.Рівне від 25 січня 1999 року № 119-р ОСОБА_4 призначено опікуном неповнолітньої онуки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

15 лютого 1999 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_5 належить їм на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 баба позивача ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим повторно 28 червня 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

29 травня 2014 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Усик С.І. видала ОСОБА_1 , спадкоємиці майна ОСОБА_4 , свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5 .

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права (ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи положення ст.335 та 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, а також у разі відсутності правонаступників власника майна, відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Право власності грунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказанихї умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом.

З досліджених доказів суд встановив, що гараж на АДРЕСА_1 був побудований дідом позивача ОСОБА_2 . Після смерті діда гаражем користувалася баба позивача ОСОБА_4 , після смерті якої ОСОБА_1 донині також вільно та безперешкодно продовжує користуватися спірним майном.

Позивач з 08 липня 2012 року фактично володіє та користується гаражем, володіє цим майном відкрито та безперервно більше десяти років, не приховуючи факту знаходження майна в її володінні. Зазначені обставини свідчать про добросовісність володіння позивачем гаражем на АДРЕСА_1 , право власності на який її померлий дід не зареєстрував.

Враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном і понад десять років продовжує відкрито, безперервно користуватися ним, відповідач не заперечує її право володіння та користування цим майном та визнання права власності на нього, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на гараж за набувальною давністю, а отже, позов належить задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 200, 206, 258, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на гаража № НОМЕР_1 загальною площею 17,7 кв.м, який розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_8 ;

відповідач - Рівненська міська рада, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул.Соборна, буд.12А; .

Повне судове рішення складене 04 березня 2025 року.

Суддя