Провадження № 2/750/837/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді Косенка О.Д.,
секретар Веремій А.С.,
за участю відповідача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), у якому просить стягнути з ннього заборгованість за договором позики № 77232285 у розмірі 16 144,2 грн та понесені у зв`язком з розглядом справи судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 20.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено Договір позики № 77232285. Відповідач, здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті позивача та введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, а також зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на на поточний/картковий рахунок якої, вказаний відповідачем при оформленні договору позики, в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 5 000 грн.
22 лютого 2022 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 22/02/2022, за яким відступило право вимоги на користь останнього, у тому числі за за договором позики № 77232285.

Згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 № 10-01/2023, позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до боржників, у тому числі по договорах, укладених із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».
За розрахунком первісного кредитора, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором позики станом на 20.10.2021 його заборгованість становить 16 144 грн, що складається з 5 000 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (тіло кредиту) та 11 144 грн - за процентами.
Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань, ігнорує вимоги позивача та добровільно не погашає прострочену заборгованість, позивач просить стягнути указану заборгованість, а також судові витрати.

Представник позивача в своєму позові просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Ухвалою суду від 02.01.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 03.02.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 04.03.2025.
Від позивача через електронний кабінет 31.01.2025 надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, проти проведення заочного розгляду справи він не заперечує.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Через канцелярію суду 03.03.2025 надійшли письмові пояснення відповідача, які судом не враховуються, оскільки за своєю правовою природою є відзивом на позов, проте подані з порушенням встановленого судом строку на подачу відзиву, клопотання про продовження цього строку відповідачем не заявлялося.

Також 03.03.2025 через канцелярію суду відповідач подав заяву-клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на правову допомогу, яке має бути вирішене на стадії ухвалення рішення.

Крім того, 03.03.2025 через канцелярію суду відповідач подав заяву-клопотання про направлення справи за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, посилаючись на те, що він є внутрішньо-переміщеною особою та його зареєстроване місце перебування АДРЕСА_1 . В задоволенні клопотання судом відмовлено. Так, за змістом Довідки від 29.04.2022 № 3004- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої 29.04.2022, зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 . Фактичне місце перебування: АДРЕСА_3 . Як пояснив суду відповідач, довідка видавалася у період, коли він разом із сім`єю виїхав до м. Києва у зв`язку з бойовими діями на території Чернігівської області. У подальшому деякий час він служив у ТРО та проживав у м. Києва. На даний час постійно проживає та працює в м. Чернігові.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20 жовтня 2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 77232285 (далі Договір) (а.с. 7). Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Позивач надав відповідачу грошові кошти (позику) у гривні на умовах передбачених договором позики, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 11.11.2021 зі сплатою базової ставки 1,99%, у день, зниженою процентною ставкою 1,99%, ставкою за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70% (п. 2.3 договору).
Згідно з довідкою від 20.11.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» первісний кредитор здійснив 20.10.2021 переказ коштів у сумі 5000 грн отримувачу відповідачу через вищезазначену компанію, котра являється підрядником в частині технічного перерахування коштів у безготівковій формі, та діє на підставі витягу з реєстру платіжної інфраструктури з інформацією про ліцензію на надання фінансових платіжних послуг від 27.04.2023 №21/764-рк, відповідно до умов договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 14).
22 лютого 2022 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 22/02/2022, за яким відступило право вимоги на користь останнього, у тому числі за за договором позики № 77232285, укладеним із відповідачем (порядковий № 3611 у реєстрі боржників № 1, який є додатком до договору) (а.с. 22-24, 25 зворот-28).

Згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 № 10-01/2023, позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до боржників, у тому числі по договорах, укладених із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (порядковий номер відповідача у реєстрі боржників 72826) (а.с. 29-35).
Згідно з розрахунком первісного кредитора, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором позики станом на 20.10.2021 його заборгованість становить 16 144 грн, що складається з 5 000 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (тіло кредиту) та 11 144 грн - за процентами (а.с. 17-20).
В судовому засіданні відповідач пояснив, що дійсно отримував кошти у розмірі 5000 грн, які частково погасив, проте доказів надати не може. Відповідач погоджується на стягнення з нього тіла кредиту у розмірі 5000 грн, а також нарахованих відсотків у розмірі 2 970 грн за період з 20.10.2021 по 11.11.2021. Також вважає, що витрати на правничу допомогу, які заявлені до стягнення позивачем у розмірі 9 000 грн не підтверджуються належними доказами, є непропорційно завищеними.
Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору та обставини переходу прав вимоги до позивача як нового кредитора.

На підставі дослідження та оцінки наявних у матеріали справи доказів, аналізу норм законодавства, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання договору позики.
Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений, цей правочин у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20.
Факт перерахування відповідачу коштів підтверджується довідкою від 20.11.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС».
Також суд вбачає підстави для стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом.
Так, за умовами договору дата надання позики: 20.10.2021, дата повернення позики (останній день): 11.11.2021 (п. 2.3). Тобто позика надається строком на 20 календарних днів.
Відповідно до Договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджених наказом директора Товариства № 12/08/2021 від 12.08.2021, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (а.с. 8-13 зворот). У Правилах зазначені зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення Договору, процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації. |
Відповідно до п. 6.5. Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
Згідно з п 7.12-7.16 Правил сторони погодилися, що у разі якщо на дату закінчення строку позики у позичальника наявна заборгованість за договором позики і позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично продовжується на 1 календарний день (автопролонгація). Проценти за автопролонгацією нараховуються за базовою ставкою, вказаною в договорі позики. Автопролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів та не потребує додаткового документального оформлення з боку сторін. Подовження строку автопролонгації припиняється у разі, якщо на протязі 90 автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику.
Відтак погодженими сторонами умовами договору позики передбачено можливість автопролонгації строку користування позикою до 90 календарних днів. Отже, строк кредитування при вирішенні позовних вимог про суму заборгованості позичальника за відсотками, нарахованими за користування коштами позики судом враховується як 110 календарних днів (20 + 90).
За такий період, а саме з 20.10.2021 по 09.02.2022, відповідачу нараховувалися щоденні відсотки за користування кредитом у розмірі 99,50 грн.
Суд доходить висновку, що факти виникнення між позивачем та відповідачем правовідносин позики, отримання відповідачем та використання коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла позики та процентів, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.
Також позивачем підтверджено факт правонаступництва у питанні стягнення боргу, що виник на підставі укладених договорів факторингу.
Отже, вищевказані факти та обставини позивач довів, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу позики та процентах за користування ним.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, які слід стягнути на користь позивача.

Стосовно витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Правову допомогу при зверненні до суду з позовною заявою позивачу надавав адвокат Воронков О.М., який на підтвердження повноважень для участі у справі надав копії Договору про надання правничої допомоги від 02.09.2024 № 02-09/2024-2 (а.с. 40-42), заявки на надання юридичної допомоги (а.с. 47), витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 з детальним описом та вартістю послуг (а.с. 48). Також адвокатом надано копію тарифів на послуги з вартсітю окремих юридичних послуг (а.с. 44-45) та копію платіжної інструкції від 16.12.2024 про перерахування позивачем на рахунок адвоката Воронкова О.М. по Договору про надання правничої допомоги від 02.09.2024 № 02-09/2024-2 грошових коштів у розмірі 108 тис. грн.
Згідно з актом про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 адвокатом визначено вартість наданих послуг у 9 000 грн, які позивач заявив до стягнення з відповідача.
Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії, які враховує суд при розподілі судових витрат, зокрема, суд має оцінити обгрунтованість таких витрат та пропорційність їх до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Суд приймає до уваги, що позовна заява та заява про розгляд справи без участі представника позивача підписувалися іншою особою, наділеною повноваженнями представника позивача, а саме директором Марією Ткаченко. Також суд враховує, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу становить понад половину розміру заборгованості, яка заявлена до стягнення, що є явно непропорційним співвідношенням. Отже, суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру відшкодування цих витрат.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням характеру правовідносин, ціни позову, обсягу та реальності наданих адвокатом послуг, необхідності вчинення процесуальних дій, принципів обгрунтованості, співмірності судових витрат та розумності їхнього розміру, суд доходить висновку про необхідність їх стягнення у розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, Київська область, місто Київ, вулиця Мечнікова, будинок № 3, офіс № 306, ) заборгованість за договором позики № 77232285 від 20.10.2021 у розмірі 16 144 (шістнадцять тисяч сто сорок чотири) гривні 82 копійки.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЕКТ ЦЕНТР» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЕКТ ЦЕНТР» 3 000 (три) тисячі гривень у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення виготовлено 05.03.2025.

Суддя Олег КОСЕНКО