Провадження № 22-ц/4808/321/25
Головуючий у 1 інстанції Гапоненко Р. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Максюти І. О.,

Пнівчук О. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жидецька Світлана Ростиславівна на заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2023 року, в складі судді Гапоненко Р. В., ухвалене в м. Калуш Івано-Франківської області, у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» (надалі АТ «Універсал Банк») звернулось до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 липня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір.

Кредитний договір укладено шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, якою відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, отримала їх примірники в мобільному додатку, на підставі чого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у сумі 60 000 грн.

Всупереч умовам договору та вимог законодавства відповідачка не виконала своїх зобов`язань та допустила заборгованість.

Посилаючись на вказані обставини, АТ «Універсал Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2020 року у розмірі 73 045,91 грн., а також судові витрати у справі.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 липня 2020 року станом на 14 червня 2023 року в розмірі 73 045,91 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2023 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Жидецька С. Р., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено того, що сторонами при підписанні анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 18 липня 2020 року погоджено розмір процентів та інші умови, які викладені в умовах і правилах обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, тарифах Чорна картка monobank.

Також судом першої інстанції при перевірці суми заборгованості не з`ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та відповідно не надано оцінки усім доказам у справі, зокрема розрахунку заборгованості.

Так, з розрахунку заборгованості, по нарахованих відсотках на залишок поточної заборгованості, наданому банком вбачається, що кошти на погашення заборгованості відповідачем не вносилися. А банк самостійно їх списував з кредитних коштів і ти, самим збільшував заборгованість по кредитних коштах. Всього за період користування коштами банк за рахунок кредитних коштів списав відсотків у сумі 17 854,20 грн тим самим збільшивши заборгованість на цю суму.

Згідно поданих позивачем відомостей про рух коштів по картці від 28 листопада 2024 року вбачається, що використано 60 000 грн лімітних коштів, повернуто 77 461, 43 грн. З огляду на повне погашення кредитного ліміту в розмірі 60 000 грн вважає позов безпідставним. Оскільки свої зобов`язання про повернення кредитних коштів відповідач виконала, а нарахування відсотків є неправомірним, оскільки сторонами не погоджувався розмір процентів, порядок їх нарахування та сплати.

Відзив на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є підставою для стягнення заборгованості.

Однак, суд апеляційної інстанції не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ураховуючи вимоги ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В Анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг ОСОБА_1 погодилася з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту становить договір про надання банківських послуг.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в самій Анкеті-заяві не визначені умови кредитування, у тому числі й процентна ставка, комісія, кешбек, можливість зміни банком в односторонньому порядку умов договору та інше.

Позивач посилається на те, що умови кредитного договору, укладеного між ним та відповідачкою, визначені в Умовах і правилах надання банківських послуг, а також у Тарифах і Паспорті, розміщеними на його сайті.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять підтверджень про ознайомлення ОСОБА_1 18 липня 2020 року з основними умовами кредитування. Так, позивачем до позовної заяви було додано Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank станом на 27 листопада 2021 року, чорну картку monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank.

Між тим наведені вище документи не містять підпису ОСОБА_1 , як і немає доказів, що саме ці Умови і Правила обслуговування розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-звяву до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, списання по яких відображені у розрахунку заборгованості та виписці по руху коштів.

Роздруковані документи із сайту позивача та посилання на них належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

При цьому суд звертає увагу на те, що, долучаючи під час розгляду справи Умови та правила, які, як стверджує позивач, діяли на час підписання Анкети-заяви відповідачкою, сторона позивача надає такі без підпису останньої (ні рукописного, ні електронного), хоча в Анкеті-заяві ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису в мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором.

Однак Умови та правила не містять підпису відповідачки.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги скаржниці про те, що позивачем не доведено, що сторонами при підписанні анкети заяви від 18 липня 2020 року було погоджено розмір процентів та інші умови, які викладені в Умовах і правилах обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, оскільки матеріали справи не містять підтверджень про ознайомлення відповідачки з основними умовами кредитування, оскільки не містять її підпису, як і немає доказів, що саме ці умови і правила обслуговування розуміла відповідачка, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів містили умови, зокрема щодо сплати відсотків, списання по яких відображені у розрахунку заборгованості та виписці по руху коштів.

Суд також зазначає, що в даному спорі договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятій 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту й Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, враховуючи вищевказане, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «Універсал Банк» 18 липня 2020 року повідомив відповідачці умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, які вважає узгодженими та на які посилається. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду при розгляді 18 травня 2022 року справи № 697/302/20 за позовом АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості.

Разом з тим, з виписки по руху коштів, яка надана позивачем, апеляційним судом встановлено, що відповідачка отримала кошти з кредитної картки, активно ними користувалася, що підтверджує існування кредитних правовідносин між нею та банком, однак не повертала своєчасно останньому грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із деталізованою випискою про рух коштів по картковому рахунку за договором № б/н від 18 липня 2020 року, укладеним між Універсал Банком та ОСОБА_1 , станом на 14 червня 2023 року загальна заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) становила 73 045, 91 грн (а.с.104).

Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 60 000 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 13 045,91 грн. Виник він у зв`язку з тим, що відповідачка лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти на власний розсуд, а саме у сумі 76 927, 45 грн, що значно менше за поточні витрати по картковому рахунку (116 123, 80 грн ), тому виникла заборгованість.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка була обізнана про конкретні запропоновані їй Умови та правила банківських послуг, у зв`язку з відсутністю у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню різниця між використаними кредитними коштами в розмірі 116 123,80 грн, та сплаченими відповідачкою коштами у погашення заборгованості в загальному розмірі 76 927,45 грн, що становить 39 196,35 грн (116 123,80 грн 76 927,45 грн = 39 196,35 грн).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, суд першої інстанції не повністю з`ясував обставини та неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Жидецька С. Р.слід задовольнити частково, рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2023 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 39 196,35 грн.

В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду першої інстанції позовної заяви, позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 684 грн. (а.с. 1). За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4 026 грн (а.с. 154, 163).

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанцій скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, а сума задоволених позовних вимог складає 53,65% від заявлених, сплачений АТ «Універсал Банк» судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з ОСОБА_1 у розмірі 1 440 грн. 23 коп. (2 684 грн. * 53,65%).

Відповідачці за рахунок АТ «Універсал Банк» підлягає відшкодуванню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 865 грн. 65 коп. (4 026 грн. * (100% - 53,65%)).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жидецька Світлана Ростиславівна задовольнити частково.

Заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 39 196 (тридцять дев`ять тисяч сто дев`яносто шість) грн. 35 коп. та судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 1 440 (одна тисяча чотириста сорок) грн. 23 коп., а разом 40 636 (сорок тисяч шістсот тридцять шість) грн. 58 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 865 (одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) грн. 65 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 березня 2025 року.

Судді В. М. Барков

І. О. Максюта

О. В. Пнівчук