Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3411/24
Провадження №: 2/332/210/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Погрібної О.М.,

за участю секретаря: Паніної Л.Д.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Степногірської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору селянське (фермерське) господарство «Ай-Петрі» про визнання права в порядку спадкування за заповітом на майнові права засновника ОСОБА_3 », -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовною заявою до Заводського районного суду м.Запоріжжя про визнання права права в порядку спадкування за заповітом на майнові права засновника ОСОБА_3 ».

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . Від шлюбу в них народилось двоє дітей, син ОСОБА_2 , та донька ОСОБА_6 (прізвище з « ОСОБА_7 » змінено на « ОСОБА_8 » на підставі свідоцтва про шлюб). ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є дружина ОСОБА_4 , та діти ОСОБА_2 , ОСОБА_9 . Дружина прийняла спадщину, а діти подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини. За життя її чоловік заснував селянське (фермерське) господарство «Ай-Петрі» (далі С(Ф)Г «Ай-Петрі»/господарство) зі статутним фондом 100 грн. Оскільки засновник господарства ОСОБА_5 помер, а вирішення питань, які за Статутом перебувають у компетенції саме засновника, 07 липня 2020 року ОСОБА_4 зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка за законом, з метою оформлення спадкових прав на майнові права засновника господарства. На її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на права засновника ОСОБА_3 » спадкодавця ОСОБА_5 , 24 вересня 2020 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка. Відмова нотаріуса мотивована тим, що у статуті господарства не зазначено яким чином розподіляється статутний капітал господарства між засновником та членами господарства, відсутні частки кожного з них. У зв`язку з відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 , вона змушена була звернутись до Василівського районного суду Запорізької області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 .Однак, у зв`язку з окупацією Василівського району Запорізької області Російською Федерацією рішення у справі не ухвалено. ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Лобкове Василівського району Запорізької області, яке знаходиться під тимчасовою окупацією Російської Федерації, померла ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0035 та :03:001:0034, 28/100 часток критого току, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і майнові права засновника селянського фермерського господарства «Ай-Петрі». Своїм спадковим майном ОСОБА_4 розпорядилась, склавши заповідальне розпорядження у приватного нотаріуса Василівського нотаріального округу Кириченко Вікторії Вікторівни 13.10.2020 року, яким розподілила спадкове майно між її сином ОСОБА_2 , дочкою ОСОБА_9 та позивачем, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0035 та :03:001:0034, 28/100 часток критого току, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_9 в рівних частках кожному, а все інше майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 . Дружина ОСОБА_9 загинула на окупованій території в с. Жереб`янки Василівського району Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому її частку у спадщині, яку вона успадкувала після смерті своєї матері спадкує позивач. Оскільки без державної реєстрації підприємства, як цілісного майнового комплексу, ні відчуження, ні спадкування цілісного майнового комплексу не можливе, що стосується і спадкування прав на фермерське господарство, як цілісний майновий комплекс, фермерське господарство «Ай-Петрі» не зареєстровано як цілісний майновий комплекс, нотаріусом відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після свого чоловіка. У зв`язку з відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 , вона змушена була звернутись до Василівського районного суду Запорізької області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 . Ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області Пушкарьової С.П. від 21 жовтня 2020 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Однак, справа у Василівському районному суді так і не була розглянута у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації. Як спадкоємець за заповітом, який належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_10 , яка належним чином та вчасно вступила у спадщину після свого чоловіка ОСОБА_5 , але за життя не встигла оформити її, позивач не може у позасудовому порядку переоформити спадщину в частині майнових прав засновника селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» на себе, що є перешкодою для проведення державної реєстрації з метою внесення змін до установчих документів - Статуту, які пов`язані із зміною засновника вказаного фермерського господарства на підставі факту смерті фізичної особи засновника ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13червня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кара Р.Т., які про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, адвокат Кара Р.Т. надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , який про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник Степногірської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області, який про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не відомо.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору селянського (фермерського) госполарства «Ай-Петрі» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без участі.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків.

При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних у справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вивчивши надані докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . Їх шлюб був зареєстрований 07 серпня 1962 року відділом ЗАГСу Василівського району Запорізької області, що підтверджено свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 .

Від шлюбу в них народилось двоє дітей, син ОСОБА_2 , та донька ОСОБА_9 .

На підтвердження родинних відносин надано копії свідоцтва про народження сина НОМЕР_2 , витяг з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження доньки та свідоцтва про укладення нею шлюбу зі зміною прізвища з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » НОМЕР_3 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лобкове Василівського району Запорізької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.ст.1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України, є ОСОБА_4 , та діти ОСОБА_2 ОСОБА_9

ОСОБА_4 прийняла спадщину належним чином та своєчасно, відповідно до положень статей 1268-1270 ЦК України, підтвердженням вказаного є свідоцтво про право на спадщину за законом земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0035, видане нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області 16.05.2017 року та постанова нотаріуса від 05.03.2020 року, які видані у спадковій справі № 147 за 2016 рік.

Крім того, судом встановлено, що 05.03.2020 року ОСОБА_4 також зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 за законом, з метою оформлення спадкових прав на земельну ділянку площею 50,00 га на підставі Державного акту на право постійного користування користування землею.

Відповідно до постанови нотаріуса Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2020 року у справі № 147 за 2016 рік ОСОБА_4 відмовленоу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 .

Також, з копії позовної заяви ОСОБА_4 встановлено, що 07 липня 2020 року ОСОБА_4 зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 за законом, з метою оформлення спадкових прав на майнові права засновника господарства. На її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на права засновника ОСОБА_3 » спадкодавця ОСОБА_5 , 24 вересня 2020 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка (оригінал постанови перебуває в матеріалах спадкової справи). Відмова мотивована тим, що у статуті господарства не зазначено, яким чином розподіляється статутний капітал господарства між засновником та членами господарства, відсутні частки кожного з них. Аналіз ст.167 ГК України та норм Закону України «Про фермерське господарство» дає висновок про те, що об`єктом спадкування фермерських господарств може бути частка у статутному фонді. У зв`язку з відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 , вона змушена була звернутись до Василівського районного суду Запорізької області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 .

Відповідно до ухвали судді Василівського районного суду Запорізької області Пушкарьової С.П. від 21 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі № 311/3248/20 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2021 року провадження у цивільній справі № 311/3248/20було зупинено до закінчення судового розгляду Господарським судом Запорізької області справи № 908/2887/20.

В подальшому цивільна справа № 311/3248/20 розподілена судді Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., яка відновила провадження у цивільній справі № 311/3248/20 та призначила підготовче судовезасідання на 11 годин 15 хвилин 19 січня 2022 року.Рішення у справі не ухвалене.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Лобкове Василівського району Запорізької області, яке знаходиться під тимчасовою окупацією Російської Федерації, померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_5 , виданим 03.10.2023 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0035 та :03:001:0034, 28/100 часток критого току, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і майнові права засновника фермерського господарства.

Відповідно до заповіту, посвідченого 13.10.2020 року приватним нотаріусом Василівського нотаріального округу Кириченко Вікторією Вікторівною, ОСОБА_4 розпорядилась своїм спадковим майном настуиним чином: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0035 та :03:001:0034, 28/100 часток критого току, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_9 в рівних частках кожному, а все інше майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 . Тобто, за життя ОСОБА_4 зробила заповідальне розпорядження та розподілила спадкове майно між позивачем, дочкою ОСОБА_9 та її чоловіком ОСОБА_1 .

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заведена у приватного нотаріуса Харченко Юлії Григорівни (м. Запоріжжя вул. Перемоги, 42/3).

Відповідно до спадкової справи із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Право власності на спадкове майно ОСОБА_4 підтверджується наступними документами: витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку :03:001:0035, свідоцтвом про право на спадщину на земельну ділянку :03:001:0035; витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку :03:001:0034 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, інформацією з реєстру нерухомого майна про право власності на 16/100 часток критого току за ОСОБА_5 та право власності на 12/100 часток критого току за ОСОБА_4 ; витягом з реєстру речового права на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Статуту С(Ф)Г «Ай-Петрі» С(Ф)Г «Ай-Петрі» було створено та зареєстровано 17 серпня 2000 року.

Засновником та головою селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» (далі С(Ф)Г «Ай-Петрі»/господарство) зі статутним фондом 100 грн. є ОСОБА_5

23 лютого 2011 року до Статуту було внесено та зареєстровано зміни щодо членів господарства. На теперішній час головою господарства є ОСОБА_1 .

Відповідно до Розділу 6 Статуту господарства - власністю господарства можуть бути приміщення, споруди, інвентар, транспортні засоби, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, гроші, паї, акції та інші цінні папери, а також інше майно, джерелами якого є: внески засновника, прибуток від реалізації виробленої продукції; прибуток від аукціонів; придбання майна, інші джерела, не заборонені діючим законодавством. Майно господарства складається зі статутного та інших фондів, створених засновником, відрахунків або благодійних внесків . Порядок створення та використання амортизаційних та інших фондів визначається засновником. Володіння, користування і розпорядження майном здійснюється засновником. За рішенням засновника господарства частина засобів резервного фонду господарства може використовуватися для оплати праці з компенсацією її з фонду оплати праці. Резервний фонд господарства створюється шляхом щорічних відрахунків у розмірах, визначених засновником господарства для погашення збитків за наслідками операційного року. Розділом 7 Статуту на момент створення господарства статутний фонд складає 100 грн. Зміна початкової суми статутного фонду здійснюється за рішенням засновника.

Питання успадкування фермерського господарства в діючій редакції Статуту не передбачені, а тому спадкування здійснюється відповідно до положень ЦК України.

Аналіз ст.167 ГК України та норм Закону України «Про фермерське господарство» дає висновок про те, що об`єктом спадкування фермерських господарств може бути частка у статутному фонді.

Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, не представляється можливим, оскільки оригінал заповіту, який посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Кириченко В.В., що підтверджено витягом з реєстру заповітів № 62039418 від 13.10.2020 року (номер у спадковому реєстрі 66566377) залишився на окупованій території.

Враховуючи те, що витребувати повну інформацію про вище згаданий заповіт шляхом направлення нотаріусом заповіту немає можливості, оскільки Василівський район Запорізької області перебуває під тимчасовою окупацією Російської Федерації і архіви приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Кириченко Вікторії Вікторівни залишилися на тимчасово окупованій території, приватним нотаріусом Харченко Юлією Григорівною, на підставі ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.05.2024 року.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Частина 4 цієї ж статті була змінена, згідно із Законом «Про фермерське господарство» від 31 березня 2016 року, тобто після смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та викладена в наступній редакції: «Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місце знаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України».

Ст. 5 Закону «Про фермерське господарство`передбачає, що право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство.

Відповідно до положень ст.19 Закону України «Про фермерське господарство» визначено поняття майна фермерського господарства (складеного капіталу) до складу якого можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Виходячи зі змісту ст.19 Закону поняття «майно фермерського господарства» та «складений каптал», «статутний фонд» є тотожними.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про фермерське господарство» майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства. Майнові спори між фермерським господарством та його членами вирішуються судом.

Права засновника фермерського господарства «Ай-Петрі» є майновими правами, що встановлено ст.ст.177-178 ЦК України, вони входять до складу спадщини, та враховуючи вищезазначені факти, які підтверджують обставини викладені в позовній заяві та те, що я є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_11 маю бажання продовжити діяльність фермерського господарства, то до мене повинні перейти і права засновника фермерського господарства у порядку спадкування.

В роз`ясненнях, що містяться в п. 9 постанови № 20 від 22.12.95 р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК України, статтями 55, 69 Закону України «Про господарські товариства» і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону, тому фермерське господарство повинно успадковуватися як цілісний майновий комплекс.

На теперішній час не передбачений порядок реєстрації підприємств (цілісного майнового комплексу), як об`єкта нерухомості. Фермерське господарство пройшло державну реєстрацію як суб`єкт підприємницької діяльності, але воно не має державної реєстрації як об`єкт цивільно-правових відносин, та немає правовстановчого документу як об`єкту нерухомості.

В Законі України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» зазначено, що у разі внесення змін до установчих документів, які пов`язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи на підставі факту смерті фізичної особи-засновника (учасника) та відмови інших засновників (учасників) у прийнятті спадкоємця (спадкоємців) померлого до складу засновників, крім документів, які передбачені ч. 1 ст. 29 цього ж Закону України, додатково подається нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть фізичної особи, або відповідна довідка органу реєстрації актів громадянського стану чи судове рішення про оголошення громадянина померлим.

Згідно з п. 218 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкування майна фермерського господарства здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про фермерське господарство».

На підставі ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно дост. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки, дружина (чоловік) померлого.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1,3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, відповідно до ст.1233 ЦК.

Як встановлюється положеннями статей 1269,1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст. 1297 ЦК України).

Відповідно до пункту 4.12. глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Пунктом 4.15. вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно дост. 392 ЦК Українивласник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Відповідно дост. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Позивач у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Харченко Ю.Г. із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 , та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Таким чином, на підставі викладених фактів та наданих доказів, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом право на майнові права засновника селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись статтями 2,12,13,81,206,258,259,263-265,273,354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позвону заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Степногірської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору селянське (фермерське) господарство «Ай-Петрі» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом право на майнові права засновника селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі», ідентифікаційний код юридичної особи 31014720, юридична адреса: Запорізька область, Василівський район, с.Лобкове, вул.Гоголя,16 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та успадкувала майно від свого чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 05 березня 2025 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач 2: Степногірська селищна військова адміністрація Василівського району Запорізької області, , юридична адреса: 69000, м. Запоріжжя просп. Соборний, 164.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: селянське (фермерське) господарство «Ай-Петрі», юридична адреса: 71621, Запорізька область Василівський район с. Лобкове вул. Гоголя, 16, .

Суддя: О.М.Погрібна