Справа № 553/3654/24
Провадження № 2/553/263/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.03.2025м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

секретаря судового засідання Микуці К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за невиконання зобов`язання яке виникло з рішення,-

ВСТАНОВИВ:

15.10.2024 позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача у якому просить стягнути з нього інфляційні збитки в сумі 77328,74708732 грн., три проценти річних в сумі 18115,68493151 грн. а також судовий збір.

В обґрунтування позову зазначив, що вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 07 травня 2021 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено кримінальне покарання. Також цим вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200 000,00грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок). 14 травня 2021 року Шишацьким районним судом Полтавської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У виконавчому листі зазначено, що вирок суду набрав законної сили 23 вересня 2021 року, строк пред`явлення виконавчого листа до 23.09.2024 року. Виконавчий лист пред`явлено на виконання в межах встановленого строку, про що свідчить довідка Диканського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, що станом на 19 березня 2024 р. у вказаному відділі ДВС на виконанні знаходиться виконавче провадження АСВП N№71769536 з примусового виконання виконавчого листа № 529/383/20 виданого Шишацьким районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Починаючи з 23 вересня 2021 року (день набрання вироком законної сили) і до цього часу ОСОБА_3 лише двічі здійснено перерахунок коштів ОСОБА_1 : 06 лютого 2024 року у розмірі 4 019,48грн., 05 березня 2024 року y розмірі 3 888,99 грн. Вважає, що відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання, тому звернувся до суду за захистом своїх прав , стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою суду від 27.11.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначене перше судове засідання у справі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що заперечує проти позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що положення ст. 625 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки вони є деліктними. Крім того з відповідача вже стягується у примусовому порядку на користь позивача грошові кошти у виконавчому провадженні в розмірі 50 відсотків заробітної плати та на користь держави у розмірі 20 відсотків заробітної плати.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності ,суд дйішов наступного висновку.

Відповідно до вироку Шишацького районного суду Полтавської області від 07 травня 2021 року, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину. передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років. Крім того, був задоволений цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн. (а.с. 12-23).

04.05.2023 року Шишацьким районним судом Полтавської області у справі

№ 529/383/20 був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с. 10).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 07 травня 2021 року без змін (а.с. 25-30).

Згідно з постановою державного виконавця Диканського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.05.2023 було відкрите виконавче провадження №71769536 про стягнення з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.(а.с. 32-33).

Як вбачається з довідки Диканського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №4203 від 19.03.2024, у відділі перебуває виконавче провадження №71769536, про стягнення з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В рамках провадження виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості згідно виконавчого документа на рахунок стягувача перераховано: 06 лютого 2024 року у розмірі 4 019,48 грн., 05 березня 2024 року y розмірі 3 888,99 грн.(а.с. 11).

Згідно довідки Диканського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №16494 від 13.12.2024 з ОСОБА_3 здійснюється утримання заборгованості в розмірі 50 % заробітної плати з січня 2024 року. За період з 01.02.2024 по 12.12.2024 на рахунок стягувача перераховано кошти у розмірі 46209,33 грн. (а.с. 45).

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 від 13.02.2025 ОСОБА_3 здійснювалось погашення заборгованості за період з лютого 2024 по січень 2025 року (а.с. 67-68).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності з частиною 2 статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За правилами, встановленими статтями 524, 533 535, 625 ЦК, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц.

Частиною 2 статті 625 ЦК визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги

5 ЦК. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 № 686/21962/15-ц, вказала, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 07 травня 2021 року, який набрав законної сили 23.09.2021.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми.

При цьому розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, доданий позивачем до позовної заяви, є неправильним, оскільки позивачем не враховано періоди часткового погашення боргу відповідачем протягом 2024 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України). Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором, як позивача, так і відповідача), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на їх спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 753/23979/15-ц).

Інфляційні збитки розраховується за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період. [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат і за період від жовтня 2021 року по січень 2024 року інфляційні витрати становлять: 200000,00 грн. (сума боргу) ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,80% ? 100,70% ? 101,50% ? 100,20% ? 100,50% ? 100,80% ? 99,40% ? 98,60% ? 100,50% ? 100,80% ? 100,50% ? 100,70% ? 100,40% = 136,667% (сукупний індекс інфляції за період жовтень 2021 - січень 2024) / 100% - 200 000,00 грн. (сума боргу) = 73 334,22 грн.

06.02.2024 відповідач сплатив 4019,48 грн, отже сума основного боргу становить 200000,00 грн. 4019,48 грн. = 195 980,52 грн. Інфляційні втрати за лютий 2024 становлять: 195980.52 x 100,3 - 195980.52 = 587,94 грн.

05.03.2024 відповідач сплатив 3888,99 грн, отже сума основного боргу становить 195 980,52 грн. 3888,99 грн. = 192 091,53 грн. Інфляційні втрати за березень 2024 становлять: 192091,53 x 100,5 192091,53 = 960,46 грн.

05.04.2024 відповідач сплатив 3889,00 грн, отже сума основного боргу становить 192 091,53 грн. 3889,00 грн. = 188 202,53 грн. Інфляційні втрати за квітень 2024 становлять:188202,53 x 100.2 188202,53 = 376,41 грн.

02.05.2024 та 08.05.2024 відповідач сплатив заборгованість на загальну суму 5802,86 грн., отже сума основного боргу становить 188 202,53 грн. 5802,86 грн. = 182 400,00 грн. Інфляційні втрати за травень 2024 становлять: 182400,00 x 100,6 182400,00 = 1 094,40 грн.

10.06.2024 відповідач сплатив заборгованість на суму 3889,00 грн., отже сума основного боргу становить 182 400,00 грн. 3889,00 грн. = 178 511,00 грн. Інфляційні втрати за червень 2024 становлять: 178511 x 102,2 - 178511 = 3 927,24 грн.

05.07.2024 відповідач сплатив заборгованість на суму 3888,99 грн., отже сума основного боргу становить 178 511,00 грн. 3888,99 грн. = 174 622,01 грн. Інфляційні втрати за липень 2024 становлять: 174622,01 x 100 174622,01 = 0,00 грн.

06.08.2024 відповідач сплатив заборгованість на суму 3888,99 грн., отже сума основного боргу становить 174 622,01 грн. 3888,99 грн. = 170 733,02 грн. Інфляційні втрати за серпень 2024 становлять: 170733,02 x 100,6 170733,02 = 1 024,40 грн.

05.09.2024 відповідач сплатив заборгованість на суму 3931,10 грн., отже сума основного боргу становить 170 733,02 грн. 3931,10 грн. = 166 801,92 грн. Інфляційні втрати за вересень 2024 становлять: 166801,92 x 101,5 166801,92 = 2 502,03 грн.

Відтак, сума інфляційних витрат за період з жовтня 2021 по жовтень 2024 становить 83807,10 грн.

Враховуючи визначений судом період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періоду, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що інфляційні втрати у вказаному позивачем періоді жовтня 2024 по жовтень 2024 складають більшу суму (83807,10 грн.), ніж розраховано позивачем (77328,74 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 77328,74 грн.

Також, судом здійснено розрахунок 3% річних за період з 23.09.2021 по 14.10.2024 за формулою: [Відсотки] = 3% / 365 днів х [Сума боргу] х [Кількість днів] / 100:

-з 23/09/2021 до 05/02/2024 3/365х200000х867/100 = 14235,61 грн.

-з 07/02/2024 до 04/03/2024 3/365х195980,52х27/100= 434,91 грн.

-з 06/03/2024 до 04/04/2024 3/365х192091,53x30/100= 473, 65 грн.

-з 06/04/2024 до 01/05/2024 - 3/365х188202,53x26/100= 402,19 грн.

-з 02/05/2024 до 09/06/2024 - 3/365х182400,00x34/100= 584,67 грн.

-з 11/06/2024 до 04/07/2024 3/365х178511,00x24/100= 352,13 грн.

-з 06/07/2024 до 05/08/2024 - 3/365х174622,01x31/100= 444,92 грн.

-з 07/08/2024 до 04/09/2024 - 3/365х170733,02x29/100= 406,95 грн.

-з 06/09/2024 до 14/10/2024 3/365х166801,92x39/100= 534,68 грн.

Всього: 17869,71 грн.

З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 77328,74 грн. (інфляційні втрати), 17869,71 грн. (3% річних).

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.).

Ціна позову 95444,43 грн. 1% від ціни позову становить - 954,44 грн., отже сума судового збору у даній справі складає 1211,20 грн.

Позовні вимоги задоволено на 99 % (95 198,45 грн. х 100% / 95444,43 грн. = 99%) отже судовий збір у справі становить 1211,20 х 99%=1199,08 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.258,259,263-265,268 ЦПК України, ст.625 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за невиконання зобов`язання яке виникло з рішення- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 77328,74 грн. (сімдесят сім тисяч триста двадцять вісім грн. 74 коп.) та 3 % річнихв сумі 17869,71 грн.(сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять

грн.71 коп.) за прострочення зобов`язання про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1199,08 грн.судового збору .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 03.03.2025.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиВ. В. Москаленко