ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 лютого 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2621/24

Головуючий у першій інстанції Коротка А. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/612/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко О.І.,

вивчив матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2025 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електроенергію,-

У С Т А Н О В И В :

29.04.2024 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.09.2021 по 29.02.2024 в розмірі 4 425,81 грн (том 1, а.с. 17).

17.01.2025 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою про скасування судового наказу (а.с. 1-9 провадження 2-с/742/3/25).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №742/2621/24 (провадження № 2-н/742/556/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 4 425,81 та 302,80 грн судового збору повернуто без розгляду на підставі п. 1 ч. 5, ч. 6 ст. 170 ЦК України через несплату судового збору (а.с. 13 провадження №2-с/742/3/25).

03.02.2025 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.01.2025, в якій просить указану ухвалу скасувати з закриттям провадження у справі.

Вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , дослідивши матеріали цивільної справи №742/2621/24, дані Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги заявниці без розгляду і застосування до неї заходів процесуального примусу у зв`язку із зловживанням нею процесуальними правами.

Установлено, що ОСОБА_1 неодноразово подавалися заяви про скасування судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.04.2024 та апеляційній скарги на ухвали цього суду за результатами розгляду вказаних заяв.

Так, 13.05.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою про скасування судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.04.2024 (том 1, а.с. 19-45).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.05.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №2-н/742/556/24 (єдиний унікальний №742/2621/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електроенергію повернуто заявнику без розгляду, у зв`язку із поданням неналежно оформленої заяви та несплату судового збору (том 1, а.с. 49).

28.05.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою (повторна) про скасування судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.04.2024 (том 1, а.с. 51-76).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.05.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу за заявою ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію повернуто без розгляду через несплату судового збору (том 1, а.с. 79).

12.06.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою (повторна) про скасування судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.04.2024 (том 1, а.с. 81-92).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №742/2621/24 (єдиний унікальний № 2-н/742/556/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 4425,81 грн та 302,80 грн судового збору повернуто без розгляду через несплату судового збору (том 1, а.с. 95).

28.06.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2024 (том 1, а.с. 122-128).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з тим, що апеляційна скарга не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.356 ЦПК України та несплату судового збору. Встановлено ОСОБА_1 строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали для подання Чернігівському апеляційному суду: виправленої апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи (2 примірника); документу, що підтверджує сплату судового збору за подання цієї апеляційної скарги в сумі 605,60 грн (том 1, а.с. 133-134).

18.07.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала до апеляційного суду виправлену апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п.п. 7 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (том 1, а.с. 145-148).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04.09.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2024 у справі за заявою ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала (том 1, а.с. 151).

Ухвалою Верховного Суду від 21.10.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 04.09.2024 у справі за заявою ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію.

11.09.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 вдруге подала апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2024 (том 1, а.с. 157-164).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 25.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2024 у справі за заявою ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала (том 1, а.с. 176-177). Апеляційний суд зазначив, що подаючи повторно апеляційну скаргу на ухвалу суду від 18.06.2024 у вересні 2024 року без сплати судового збору з клопотанням про звільнення від його сплати з тими самими доводами, яким вже судом була надана оцінка в ухвалі Чернігівського апеляційного суду від 10.07.2024, ОСОБА_1 не усунула недоліки, які стали перешкодою для відкриття апеляційного провадження за попередньою її апеляційною скаргою, поданою у червні 2024 року.

27.06.2024 ОСОБА_1 знову звернулась з заявою про скасування судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.04.2024 (том 1, а.с. 98-115).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.07.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу за заявою ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію повернуто без розгляду через несплату судового збору (том 1, а.с. 118).

11.07.2024 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.07.2024 (том 1, а.с. 136-142).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з тим, апеляційна скарга не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.356 ЦПК України та через несплату судового збору. Встановлено ОСОБА_1 строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали для подання Чернігівському апеляційному суду: виправленої апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи (2 примірника); документу, що підтверджує сплату судового збору за подання цієї апеляційної скарги в сумі 605,60 грн (том 1, а.с. 152-153).

11.09.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду з виправленою апеляційною скаргою, в якій зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п.п. 7 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (том 1, а.с. 166-173).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 25.09.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.07.2024 у справі за заявою ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала (том 1, а.с. 175).

Ухвалою Верховного Суду 14.11.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору відмовлено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2024 та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 25.09.2024 у справі № 742/2621/24 залишено без руху. Запропоновано ОСОБА_1 в строк протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали привести касаційну скаргу у відповідність з вимогами статті 392 ЦПК шляхом усунення вищевказаних недоліків та сплатити судовий збір у зазначеному розмірі або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати цього збору відповідно до закону.

25.09.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою (повторна) про скасування судового наказу (том 1, а.с. 225-238).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.10.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу за заявою ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію повернуто без розгляду через несплату судового збору (том 1, а.с. 241).

16.10.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.10.2024 (том 2, а.с. 129-132).

16.10.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою про скасування судового наказу (повторна) (том 2, а.с. 1-8).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.10.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу за заявою ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію повернуто без розгляду через несплату судового збору (том 2, а.с. 11).

30.10.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.10.2024 (том 2, а.с. 139-141).

30.10.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою про скасування судового наказу (повторна) (том 2, а.с. 13-27).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.11.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №2-н/742/556/24 (єдиний унікальний № 742/2621/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованість за спожиту електроенергію повернуто заявнику без розгляду через несплату судового збору (том 2, а.с. 30).

14.11.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.11.2024 (том 2, а.с. 158-162).

14.11.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою про скасування судового наказу (повторна) (том 2, а.с. 107-122).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.11.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №2-н/742/556/24 (єдиний унікальний № 742/2621/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованість за спожиту електроенергію повернуто заявнику без розгляду через несплату судового збору (том 2, а.с. 125-126).

27.11.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.11.2024 (том 2, а.с. 180-185).

29.11.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою про скасування судового наказу (повторна) (том 2, а.с. 32-40).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.12.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 2-н/742/556/24 (єдиний унікальний № 742/2621/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованість за спожиту електроенергію повернуто заявнику без розгляду через несплату судового збору (том 2, а.с. 43-44).

13.12.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.12.2024 (том 2, а.с. 188-191).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18.12.2024 апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.10.2024, 17.10.2024, 04.11.2024, 15.11.2024, 04.12.2024 про повернення без розгляду заяв ОСОБА_1 про скасування судового наказу за заявою ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію залишені без руху, оскільки заявницею не виконано вимоги п. 5, 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України та не сплачено судовий збір за подання кожної апеляційної скарги в загальному розмірі 3 028 грн та не надано суду оригінал документу про сплату платежу, запропоновано заявниці усунути зазначені недоліки апеляційних скарг, надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали. Роз`яснено, що в разі невиконання вказаних вимог апеляційні скарги будуть визнані неподаними та повернуті.

Копію ухвали від 18.12.2024 направлено ОСОБА_1 на адресу зазначену в апеляційних скаргах: АДРЕСА_1 .

10.01.2025 до Чернігівського апеляційного суду повернулась копія ухвали від 18.12.2024 з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». 10.01.2025 ОСОБА_1 направлено повторно копію ухвалу від 18.12.2024.

04.02.2025 до Чернігівського апеляційного суду повернулась копія ухвали від 18.12.2024, яка направлялась повторно 10.01.2025, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

07.01.2025 ухвалою Чернігівського апеляційного суду продовжено ОСОБА_1 строк для належного виконання вимог ухвали Чернігівського апеляційного суду від 18.12.2024 про залишення без руху її апеляційних скарг.

Копію ухвали від 07.01.2024 направлено ОСОБА_1 на адресу зазначену в апеляційних скаргах: АДРЕСА_1 .

30.01.2025 до Чернігівського апеляційного суду повернулась копія ухвали від 07.01.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06.02.2025 апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.10.2024, від 17.10.2024, від 04.11.2024, від 15.11.2024, від 04.12.2024 про повернення без розгляду заяв ОСОБА_1 про скасування судового наказу за заявою ТОВ «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію визнано неподаними та повернуто ОСОБА_1 (том 2, а.с. 206-208).

17.12.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою про скасування судового наказу (повторна) про поновлення пропущеного строку про захист в усіх судових інстанціях прав та інтересів інших осіб (а.с. 1-9 провадження 2-с/742/81/24).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.12.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №2-н/742/556/24 (єдиний унікальний № 742/2621/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електроенергію повернуто заявнику без розгляду через несплату судового збору (а.с. 12 провадження №2-с/742/81/24).

30.12.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.12.2024 (а.с. 15-22 провадження №2-с/742/81/24).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 20.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки заявницею не виконано вимоги п. 5, 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України та не сплачено судовий збір за її подання в розмірі 605,60 грн (а.с. 27-28 провадження №2-с/742/81/24).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.12.2024 про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електроенергію визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 (а.с. 31-32 провадження №2-с/742/81/24).

30.12.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась з заявою про скасування судового наказу (повторна) про поновлення пропущеного строку про захист в усіх судових інстанціях прав та інтересів інших осіб (а.с. 1-9 провадження №2-с/742/1/25).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.01.2025 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №2-н/742/556/24 (єдиний унікальний № 742/2621/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електроенергію повернуто заявнику без розгляду через несплату судового збору (а.с. 13-14 провадження №2-с/742/1/25).

17.01.2025 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.01.2025 (а.с. 20-24 провадження №2-с/742/1/25).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки заявницею не виконано вимоги п. 5, 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України та не сплачено судовий збір за її подання у розмірі 605,60 грн (а.с. 28-29 провадження №2-с/742/1/25).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 24.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.01.2025 про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електроенергію визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 (а.с. 32-33 провадження №2-с/742/1/25).

Отже ОСОБА_1 13 разів подавалася заява про скасування судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2024 року №2-н/742/556/24 та 11 разів - апеляційні скарги на ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області про повернення без розгляду заяв ОСОБА_1 про скасування вказаного судового наказу. Жодного разу заявницею не сплачено судового збору, про що неодноразового наголошувалась в ухвалах суду першої та апеляційної інстанцій.

За змістом статей 185, 187 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали перешкодою для повернення скарги.

Проте обставини, що стали підставою для неодноразового повернення апеляційних скарг ОСОБА_1 у цій справі не перестали існувати, ОСОБА_1 ігноруючи викладені в ухвалах апеляційного суду роз`яснення, подала 03.02.2025 чергову апеляційну скаргу без сплати судового збору.

Такі дії заявниці вкотре свідчать про те, що вона не шукає судового захисту, а намагається отримати протилежну оцінку обставин, які апеляційний суд у цій справі неодноразово визнавав підставою для повернення апеляційної скарги та застосування до заявниці заходів процесуального примусу.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави .

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пунктами 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України встановлено, що повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (справа «Шульга проти України», п. 28 у рішенні від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», п. 24 у рішенні від 20 січня 2011 року).

Відповідно до пунктів 1-3 частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

У частинах третій, четвертій статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Ураховуючи викладене, беручи до уваги процесуальну поведінку заявника (неодноразове подання заяв про скасування судового наказу, апеляційної скарги з тими самими недоліками), апеляційний суд розцінює її як вияв небажання сприяти виконанню завдання цивільного судочинства та зловживання процесуальними правами.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2023 року у справі №9901/278/21 зробив висновок, що: «ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано».

Отже у цій справі заявниця на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій указано на одні і ті ж самі недоліки при поданні ОСОБА_1 заяв та скарг, остання зазначені судами недоліки не усуває та подає з тими самими недоліками чергові скарги, зловживаючи процесуальними правами.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (ч. 1 ст. 143 ЦПК України).

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали (ч. 2 ст. 143 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Відповідно до ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 148 ЦПК України).

Статтею 148 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та залишення її апеляційної скарги без розгляду на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Водночас, апеляційний суд вважає, що з метою запобігання зловживанню у подальшому ОСОБА_1 її процесуальними правами необхідно застосувати до неї заходи процесуального примусу, зокрема, стягнути з останньої в дохід Державного бюджету штраф у сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028 грн (статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 028 грн).

Керуючись ст. 2, 44, 143, 148, 260, 357, 368, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2025 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» заборгованості за спожиту електроенергію залишити без розгляду.

Застосувати до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України штраф у сумі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Ухвала про стягнення штрафу в силу частини п`ятої статті 148 Цивільного процесуального кодексу України є виконавчим документом.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Стягувач: Державна судова адміністрація України,

вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601,

код за .

Боржник: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко