МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2025 р. Справа №370/2185/24

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., із секретарем Хоменко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду смт Макарів Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову вказав, що він є власником спеціалізованого вантажного автомобіля МАN контейнеровоз ТGХ 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, VIN: НОМЕР_2 .

Згідно з усною домовленістю він дав у користування ОСОБА_2 вказаний вище автомобіль, а також надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

14.06.2023 року о 04 год. 40 хв., на 61 кілометрі + 400 м автодороги М-06 Київ - Чоп, водій ОСОБА_2 допустив порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом МАN ТGХ 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом Кrone д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (відбійник) в результаті зіткнення з відбійником ТЗ відкинуло на зустрічну смугу руху та пошкодило транспортний засіб Jaguar ХF д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в цій смузі, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та іншого майна, чим завдано йому матеріальної шкоди.

Відповідно до постанови Макарівського районного суду Київської області від 28.07.2023 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху привело до пошкодження належного позивачу транспортного засобу МАN контейнеровоз ТGХ 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно з Висновком експерта №1867/23 судової транспортно - товарознавчої експертизи від 04.09.2023 р. вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля МАN контейнеровоз ТGХ 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на момент ДТП - 14.06.2023 р. становить суму 779 995,56 (сімсот сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять ) гривень 56 коп.

За проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи позивачем було сплачено 9000,00 гривень, 90,00 гривень - витрат понесених за банківські послуги на оплату послуг експерта.

Також позивач посилався на те, що внаслідок пошкодження вказаного транспортного засобу, надання в оренду якого є єдиним джерелом його доходу та доходу його сім`ї, йому також було завдано значної моральної шкоди, яка проявилася у втраті довіри до оточуючих людей, звичного способу життя, переживань пов`язаних з пошкодженим майном та його відновленням, вартістю відновлення, яку він оцінює в сумі 100 000,00 гривень.

Враховуючи викладене, позивач просив суд: стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 779 995 (сімсот сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 56 копійок - вартість відновлювального ремонту; 9000,00 (дев`ять тисяч) гривень витрат пов`язаних з проведенням судової транспортно - товарознавчої експертизи, а також 90,00 гривень витрат понесених за банківські послуги; 100 000 (сто тисяч гривень) моральної шкоди; 8 889 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 96 копійок судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи; з урахуванням приписів Глави 8 ЦПК України та ст.7 Закону України «Про судовий збір», повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 4530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 04 копійки.

Ухвалою суду від 05.08.2024 року позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Копія ухвали від 05.08.2024 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , поштове відправлення № 660 повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою, дата 05.09.2024 року», що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Підготовчі засідання призначалися неодноразово, черговий раз на 10.12.2024 року.

Ухвалою суду від 10.12.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 17.01.2025 року, який відкладено на 21.02.2025 року.

У судове засідання позивач не з`явився. Згідно наявної у матеріалах справи заяви позивач позовні вимоги підтримає, просив їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути без його участі.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, жодного разу ні в підготовче, ні в судове засідання не з`являвся, будь-яких заяв, клопотань та відзиву до суду не подавав.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного автомобіля МАN контейнеровоз ТGХ 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с. 4).

Як вказав позивач та що не заперечив відповідач, згідно з усною домовленістю, він дав у користування ОСОБА_2 вказаний вище автомобіль, а також надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

14.06.2023 року о 04 год. 40 хв., на 61 км + 400 м автодороги М-06 Київ - Чоп, водій ОСОБА_2 допустив порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом МАN ТGХ 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом Кrone д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (відбійник) в результаті зіткнення з відбійником ТЗ відкинуло на зустрічну смугу руху та пошкодило транспортний засіб Jaguar ХF д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в цій смузі, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та іншого майна, чим завдано йому матеріальної шкоди.

Відповідно до постанови Макарівського районного суду Київської області від 28.07.2023 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (а.с. 5).

Порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху привело до пошкодження належного позивачу транспортного засобу МАN контейнеровоз ТGХ 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 та завдало значних матеріальних збитків.

23.06.2023 року між позивачем та суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_5 укладено договір № 2306_А/23 на проведення транспортно-товарознавчої експертизи (а.с. 33).

Згідно з Висновком експерта №1867/23 судової транспортно - товарознавчої експертизи від 04.09.2023 р. ОСОБА_5 вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля МАN контейнеровоз ТGХ 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на момент ДТП - 14.06.2023 р. становить суму 779 995,56 (сімсот сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять ) гривень 56 коп. (а.с. 6-32).

Також між позивачем та експертом 04.09.2023 р. підписано Акт виконаних робіт з проведення транспортно-товарознавчої експертизи (а.с. 34), за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи позивачем було сплачено 9000,00 грн. (а.с. 35-38).

Також, як вказав позивач, внаслідок пошкодження вказаного транспортного засобу, надання в оренду якого є єдиним джерелом його доходу та доходу його сім`ї, йому також було завдано значної моральної шкоди, яка проявилася у втраті довіри до оточуючих людей, звичного способу життя, переживань пов`язаних з пошкодженим майном та його відновленням, вартістю відновлення, яку він оцінює в сумі 100 000,00 гривень.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд керується також наступним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст.1187 ЦК України).

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п.4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що порушення відповідачем ОСОБА_2 правил дорожнього руху привело до пошкодження належного позивачу транспортного засобу МАN контейнеровоз ТGХ 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 та завдано матеріальних збитків, відповідачем вказані обставини не спростовані, а тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 779 995,56 грн 56 коп. - вартість відновлювального ремонту та 9 000,00 грн - витрати пов`язані з проведенням судової транспортно - товарознавчої експертизи, підлягають задоволенню, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо стягнення з відповідача 90,00 грн витрат понесених за банківські послуги на переказ коштів на оплату послуг експерта, суд вважає, що такі витрати відшкодуванню позивачу та стягненню з відповідача не підлягають, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та не входять до витрат пов`язаних з розглядом справи.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 цієї Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд приймає доводи позивача, що внаслідок пошкодження транспортного засобу йому завдано моральну шкоду, яка проявилася у втраті довіри до оточуючих людей, порушенні звичного способу життя, переживаннях пов`язаних з пошкодженням та відновленням автомобіля, втратою доходу від надання його в оренду.

При цьому, враховуючи викладене, суд вважає справедливим та необхідним зменшити суму заявленої позивачем моральної шкоди, яка підлягатиме стягненню з відповідача, до 10 000, 00 грн.

Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 13 420,00 грн (а.с. 1).

Враховуючи ціну позову 889 085,56 грн, розмір судового збору, який повинен був сплатити позивач при подачі позову становить 8 890,86 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивач просив суд повернути йому надмірно сплачений судовий збір, тому суд вважає за необхідне повернути позивачу 4 529,14 грн судового збору.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у загальному розмірі 798 995,56 грн, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 7 989,96 грн (8 890,86 х 798 995,56 : 889 085,56).

Керуючись ст.ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 353-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в розмірі 779 995,56 грн 56 коп. - вартість відновлювального ремонту; 9 000,00 грн - витрати пов`язані з проведенням судової транспортно - товарознавчої експертизи та 10 000,00 моральну шкоду, а всього: 798 995,56 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у розмірі 7 989,96 грн.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з державного бюджету судовий збір у розмірі 4 529,14 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 21.02.2025 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя Л.В. Білоцька