УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня2025 року

м. Київ

справа № 127/2697/23

провадження № 61-1899ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2025 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2025 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку.

18 серпня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області ухвалив рішення, яким відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Вінницький апеляційний суд постановою від 21 травня 2024 року скасував рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 серпня 2023 року та закрив провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наявне рішення суду у справі № 127/5562/14, що набрало законної сили, постановлене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Верховний Суд своєю постановою від 27 серпня 2024 року залишив касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року - без змін.

06 січня 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року за нововиявленими обставинами.

У поданій заяві ОСОБА_1 підставою для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року вказував положення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи).

Зазначеними обставинами ОСОБА_1 вважав те, що:

- 18 серпня 2023 року при огляді і дослідженні Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, типової форми П-10 працівників Вінницької дистанції колії встановлено, що відсутній запис про первісну реєстрацію трудової книжки ОСОБА_1 при працевлаштуванні з 06.05.1975 та при поновленні на роботу з 20.11.2002, яка повернута у відділ кадрів, також відсутній підпис ОСОБА_1 про те, що трудова книжка йому видана при звільненнях та те, що він її отримав. Вказана нововиявлена обставина також підтверджується дослідженням у судовому засіданні його особової картки ф.П-2, відповідно до якої відсутній запис та підпис в «розділі отримання трудової книжки»;

- станом на 31 січня 2023 року і по даний час не існує наказу про незаконне звільнення ОСОБА_1 з 08 квітня 2004 року, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 травня 2005 року та ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 червня 2005 року зобов`язано Дистанцію колії оформити наказ про звільнення з 08 квітня 2004 року. Проте, роботодавець рішення суду не виконав, що є нововиявленою обставиною;

- по даний час відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 травня 2005 року, яким підтверджено трудовий стаж з урахуванням часу вимушеного прогулу з 20.11.2002 по 08.04.2004, не проведено повного розрахунку зарплати - компенсації за невикористану відпустку в кількості 6 календарних днів, про що судом досліджено, проте в супереч вимог ЦПК України в рішенні суду від 18.08.2023 не зазначено. Так, роботодавцем на вимогу суду від 23.06.2023 подано лист-довідку від 14.08.2023 щодо нарахування відпусток, про що судом встановлено, що роботодавцем допущенні суттєві помилки щодо стажу при обчисленні відпусток, зокрема не вказано періоди нарахування відпускних, тобто не правильно проведений розрахунок по зарплаті, а потрібно з 20.11.2002 по 08.04.2004;

- до матеріалів справи додано копію довідок № 689, № 802 від 28.11.2012, якими підтверджено трудовий стаж з 20.11.2002 по 08.04.2004, що подані роботодавцем до Пенсійного фонду в м. Вінниця для призначення пенсії ОСОБА_1 , хоча в них зазначено, що ОСОБА_1 звільнено Наказом №70/ос від 08.04.2004, який скасований рішенням суду, проте суди при вирішенні справи не звернули уваги на вказану обставину та не дали оцінку фальсифікації довідок;

- під час розгляду справи у суді першої інстанції, де відповідачем зазначено було АТ «Укрзалізниця», а довіреність на право представляти її інтереси видавались представнику Грабовській В. В. від імені юридичної особи -директора регіональної філії «Південно-Західна залізниця», що є неналежним відповідачем у справі, при цьому при вирішенні спору місцевим судом не застосовано норми ст. 51 ЦПК України щодо заміни неналежного відповідача, про що стало відомо у грудні 2024 року із відомостей ЄДР юридичних осіб.

Вказані обставини не були встановлені судом під час розгляду справи Шевчука Д. С. та є, на думку заявника, нововиявленими обставинами.

При розгляд вказаної вище заяви Вінницький апеляційний суд 20 січня 2025 рокупостановив ухвалу, якою відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід суддів Войтка Ю. Б., Ковальчука О. В. та Сала Т. Б. від участі у розгляді справи № 127/2697/23.

21 січня 2025 року Вінницький апеляційний суд своєю ухвалою відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування у АТ «Укрзалізниця» документів, відкрив провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року та призначив справу до розгляду.

04 лютого 2025 року Вінницький апеляційний суд своєю ухвалою відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування у АТ «Укрзалізниця» документів.

Також 04 лютого 2025 року Вінницький апеляційний суд постановив ухвалу, якою відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року у цивільній справі № 127/2697/23.

14 лютого 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницькогоапеляційного суду від 20 січня 2025 року, на ухвалу Вінницькогоапеляційного суду від 21 січня 2025 рокув частині відмови у задоволенні клопотання про витребування документів та на ухвали Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025року, зазначені вище, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Щодо касаційного оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід суддів, ухвали Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні клопотання про витребування документівта ухвали Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про витребування документів

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову (частина друга статті 406 ЦПК України).

Ухвала Вінницькогоапеляційного суду від 20 січня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід суддів, ухвала Вінницькогоапеляційного суду від 21 січня 2025 рокув частині відмови у задоволенні клопотання про витребування документів та ухвала Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 рокупро відмову у задоволенні клопотання про витребування документів не входять до переліку ухвал суду апеляційної інстанції, які відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, ухвала Вінницькогоапеляційного суду від 20 січня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід суддів, ухвала Вінницькогоапеляційного суду від 21 січня 2025 рокув частині відмови у задоволенні клопотання про витребування документів та ухвала Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 рокупро відмову у задоволенні клопотання про витребування документів не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження вказаних судових рішень необхідно відмовити.

Разом із тим, Верховний Суд вважає, що доводи заявника щодо незгоди з вказаними ухвалами суду апеляційної інстанції повинні бути предметом дослідження при розгляді касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року про відмову в перегляді постанови Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 за нововиявленими обставинами.

Щодо касаційного оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року про відмову в перегляді постанови Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта та п`ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Установивши, що доводи ОСОБА_1 зводяться до неповного встановлення фактичних обставин справи та незгоди з постановою Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року, а наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року за нововиявленими обставинами.

Посилання заявника на те, що справу за його заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглянуто і вирішено неповноважним складом суду, не заслуговує на увагу з огляду на таке.

Неповноважним потрібно вважати склад суду у таких випадках: справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, строк повноважень якого закінчився; справу розглянуто і вирішено особою, яка не є суддею цього суду; справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду; справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, який брав участь у її вирішенні; справу, яку належить розглядати колегіально, розглянуто і вирішено суддею одноособово. Склад суду, який розглядає справу, є повноважним лише в тому випадку, коли його створення відповідає вимогам закону, а також коли відсутні обставини, що унеможливлюють участь судді у справі (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2024 року в справі № 705/4763/22 (провадження № 61-8973 сво 24)).

Згідно з абзацом першим частини тринадцятої статті 33 ЦПК України розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів. Якщо такий склад суду сформувати неможливо, суддя або колегія суддів для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначається в порядку, встановленому частиною першою цієї статті.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі (частина п`ята статті 37 ЦПК України).

Постанова Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року ухвалена колегію суддів у складі колегії суддів: Войтка Ю. Б., Ковальчука О. В., Сала Т. Б., яка була в подальшому залишена без змін постановою Верховного Суду від 27 серпня 2024 року, а тому розгляд заяви про перегляд постанови Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року за нововиявленими обставинами міг здійснюватися тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається.

Доводи касаційної скарги про безпідставну відмову у задоволенні клопотань про витребування документів суд касаційної інстанції також не приймає до уваги, оскільки суд апеляційної інстанції при вирішенні указаних клопотань у повній мірі дотримався приписів цивільного процесуального законодавства, зокрема вірно врахував, що клопотання про витребування доказів у АТ «Укрзалізниця», зокрема Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, типової форми П-10 працівників Вінницької дистанції колії і копії довідки № 802 від 28 листопада 2012 року, було предметом судового розгляду в суді першої інстанції. Крім того, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що про обставини, які можуть підтверджувати установчі та статутні документи АТ «Укрзалізниця» та регіональної філії «Південно-Західна залізниця», було відомо заявнику ще під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Аргументи касаційної скарги висновків суду не спростовують та на законність судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року про відмову в перегляді постанови Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року за нововиявленими обставинами є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2025 року, ухвалу Вінницькогоапеляційного суду від 21 січня 2025 рокута ухвали Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов