ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/5724/23 Номер провадження 22-ц/814/1306/25Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2024 року, постановлене суддею Алтуховою О.С.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

28.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція боргів») звернулося в суд із указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства суму заборгованості за кредитним договором №05848-11/2022 у розмірі 38 780,00 грн., із яких: 10 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 780,00 грн. сума заборгованості за відсотками; а також понесені судові витрати у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що 06.11.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» (первинний кредитор) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №05848-11/2022, підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора надісланого на його номер мобільного телефону.

29.06.2023 між первинним кредитором та позивачем укладено договір факторингу №29062023, у відповідності до якого, останній передав належні права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло за плату належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, серед яких є і ОСОБА_1 .

Таким чином позивач набув право вимоги за кредитним договором по якому позичальник має непогашену заборгованість, у зв`язку з чим і звернувся до суду.

Рішенням Лубенського міськрайонного суд Полтавської області від 04.12.2024 позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №05848-11/2022 у розмірі 38 780,00 грн., із яких: 10 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 780,00 грн. сума заборгованості за відсотками; а також судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору та виникнення у відповідача заборгованості за ним в розмірі, заявленому до стягнення.

Не погодившись із таким рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що 30.05.2024 звертався в суд із клопотанням про витребування у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» доказів, а саме: оригінал електронного примірника договору №05848-11/2022 із додатками до нього; графік платежів по кожному 25-денному періоду; докази пролонгації кредитного договору, а також докази, які б підтверджували, що сплату коштів за договором факторингу, як передумову набуття права вимоги до боржника за кредитним договором №05848-11/2022.

Проте усупереч вимогами процесуального закону, міськрайонний безпідставно відмовив у задоволенні такого клопотання, пославшись на те, що відповідач не надав доказів на підтвердження того, що ним вживалися будь-які заходи для отримання таких доказів самостійно.

Вважає, що позивач, за відсутності поважних причин, пропустив строк для звернення в суд із відповіддю на відзив, а тому викладені у ньому пояснення не повинні враховуватися при постановленні судового рішення.

Зазначає, що на підтвердження укладення кредитного договору позивач надав суду виключно паперові копії такого правочину. При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що такі копії створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також, що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою.

Із підстав викладеного вважає, що наявні у матеріалах справи паперові копії кредитного договору не можуть вважатися електронним документом, а відтак, не є належним доказом укладення кредитного договору.

Просить врахувати, що договір №05848-11/2022 не містить всіх персональних даних позичальника та не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно із вимогами законодавства, що відбулося за відсутності копій особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію особи позичальника.

Заперечує проходження ним, ОСОБА_1 , верифікації, підписання кредитного договору та отримання коштів, зокрема, в контексті того, що у договорі відсутні відомості про банківський рахунок позичальника. Вважає відсутніми докази, які б підтверджували, що саме він погодив істотні умови зобов`язання за таким договором, а також факт отримання ним смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором.

Вважає, що лист ТО «ФК «Інвеструм» №2919_09 від 02.05.2024 не є належним доказом на підтвердження перерахування коштів. Тоді як із матеріалів справи не зрозуміло, яке відношення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» має до кредитного договору №05848-11/2022.

Також звертає увагу, що номер платіжної картки є частково зашифрованим і всіх позначень 16 значного номеру картки не містить. Тоді як, банківські реквізити позичальника є невизначеними.

Указує на відсутність у справі доказів на підтвердження продовження позики та графіку розрахунків за інші періоди, а отже відсутні обґрунтування суми нарахованих відсотків.

Заперечує твердження позивача, що на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», оскільки договір укладався на строк до одного місяця, а загальний розмір позики не перевищував однієї мінімальної заробітної плати.

Відтак, обов`язковою умовою укладення кредитного договору про споживчий кредит є згода споживача на доступ до інформації, що складає його кредиту історію та на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій, включене до Єдиного реєстру бюро кредитних історій, інформації щодо нього та цього кредиту. Тоді як він, ОСОБА_1 такої згоди не надавав.

Вважає неможливим встановлення черговості підписання паспорту споживчого кредиту, Правил та договору, чи укладений договір після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту. Ставить під сумнів факт ознайомлення позичальника із Правилами надання кредитних коштів та згоду із Тарифами.

Зазначає, що у відповідності до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч.4 цієї статті не може перевищувати 1%.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17.01.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 20.01.2025.

04.02.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Наголошує, що укладання угоди без заповнення заявки Клієнтом є неможливим, оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором (позикодавцем) не було б укладено, що і є доказом фактичного підписання оригіналів кредитних договорів та надання йому примірника оригіналів договорів.

Із підстав викладеного вважає, що позивачем доведено факт укладання договору відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Окремо зазначає, що згідно з положеннями законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну торгівлю» електронні підписи бувають неудосконаленими, удосконаленими та/або з одноразовим ідентифікатором, кваліфікованими. Різниця між ними полягає в способі ідентифікації підписувача та ступеня захисту такого підпису.

Вважає безпідставним ототожнення електронного доказу, як засобу доказування, та матеріального носія такого документа, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.

Зазначає, що умови кредитування, з якими погодився відповідач, указані безпосередньо у кредитному договорі №05848-11/2022 від 06.11.2022 та передбачають: строк кредиту: 25 днів, суму кредиту: 1 000,00 грн., процентну ставку 365,0% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1.00% (процентів) на добу. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

При цьому зміст кредитного договору не містить жодних умов, які законом визнаються несправедливими. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання коштів, позичальник при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час його підписання, до суду не подано. Тоді як у випадку неповного розуміння умов кредитного договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався.

Наголошує, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору і таких порушень судом не встановлено.

Просить врахувати, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів, оскільки вони формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, до того ж, передача даної документації до фактора не передбачена договорами факторингу.

Зазначає, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак ним не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить.

Повідомляє, що на підтвердження відступлення права вимоги суду першої інстанції надано платіжну інструкцію № 19887 від 04.07.2023 про оплату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 29062023 від 29.06.2023.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.11.2022 ОСОБА_1 електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту, яким визначено наступні істотні умови кредитування: тип кредиту - позика; сума/ліміт кредиту - 10000,00 грн.; строк кредитування - 25 днів; мета отримання кредиту: придбання споживачем товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську картку споживача) на строк, визначений договором; процентна ставка, відсотків річних: 1,00% на день -середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний (365,00% річних); 2,50% на день -середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий (912,50% річних); тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом -2500,00 грн./а.с.9 т.1/

06.11.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , ID-картка номер НОМЕР_1 , видана 15.02.2018, дійсна до 2022-02-15, орган, що видав 5330, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: Полтавська область, укладено договір про надання фінансового кредиту №05848-11/2022 підписаний сторонами, зокрема позичальником, електронний підпис W2153.

За умов такого договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, оплатності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1.). Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 30.11.2022. Дата надання кредиту 06.11.2022 (п.1.2.). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 365,0% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,0% на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави (п.1.3.). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.7.).

Згідно із п.1.11 договору перед укладенням договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативноправовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів: отриманням через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій та коректного введення особою, верифікацію якого здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторінок, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото.

Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення (п.1.12.).

Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.1.13.).

Для підписання договору на телефонний номер клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог підпису є підтвердженням особи клієнта. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування, клієнт підписує договір за допомогою одноразового ідентифікатора (п.1.17.).

Згідно із п.2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно із графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.

За змістом п.2.3. договору, у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений п.1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору./а.с.6-7 т.1/

Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №05848-11/2022 від 06.11.2022 є графік платежів, підписаний позичальником електронним підписом W2153, за яким: 2 877,42 грн. реальна річна процентна ставка; 12 500,00 грн. загальна вартість кредиту./а.с.8 т.1/

29.06.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Інвеструм» укладено договір факторингу №29062023, за умов якого позивач прийняв належні кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників./а.с.9-12 т.1/

Відповідно до витягу з реєстрів боржників до договорів факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 38 780,00 грн./а.с.14 т.1/

04.07.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило оплату на користь ТОВ «ФК «Інвеструм» за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 у розмірі 1767952,98 грн./а.с.112 т.1/

02.05.2024 ТОВ «ФК «Інвеструм» складено довідку №2919_09, якою підтверджено, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012) та отримало ліцензію Національного банку України №3 від 11.11.2013. Між підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-150920 від 15.09.2020.

06.11.2022 12:30:06 на суму 10000,00 грн., маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі i-Pay.ua-177319247, призначення платежу: зарахування 10000,00 грн. на картку НОМЕР_3 ./а.с.106 т.1/

Згідно із розрахунком заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №05848-11/2022 від 06.11.2022 за період із 29.06.2023 по 31.10.2023 загальна сума боргу складає 38 780,00 грн., із яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 28 780,00 грн. - заборгованість за відсотками./а.с.15 т.1/

03.12.2024 АБ «Укргазбанк» надано виписку за смарт-рахунком ОСОБА_1 за період із 06.11.2022 по 09.11.2022, яким підтверджено отримання коштів у розмірі 10000,00 грн., здійснених переказом р2р за картою НОМЕР_3 ./а.с.132-134 т.2/

30.05.2024 ОСОБА_1 звернувсявсудізклопотаннямпровитребуванняу позивача доказів,асаме:оригіналелектронногопримірникадоговору№05848-11/22зобов`язковимиреквізитамитаусімадодаткамидоних,засвідченимиелектроннимипідписамиТОВ«ФК«ЄАПБ»та ОСОБА_2 прирівнянимидовласноручногопідписувідповіднодоЗаконуУкраїни«Проелектроннідовірчіпослуги»тапп.1.17,1.18Договору;графіки платежів по договору №05848-11/2022 по кожному 25-денному періоду, починаючи з 01.12.2022 по 29.06.2023 у відповідності до умов цього договору пп.1.2, 2.1 Закону України «Про споживче кредитування» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту;докази пролонгації кредитного договору згідно зі строковістю за кожний 25-денний період, починаючи з 01.12.2022 по 29.06.2023 у відповідності до п.1.2, 2.4. договору; докази, які б свідчили про те, що на виконання договору факторингу та ч.1 ст.1077 ЦК України ТОВ «ФК «Інвеструм» передав у власність ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв права вимоги та їх в оплату надав грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Інвеструм»заплатутанаумовах,визначенихцим договором./а.с.167т.1/

УхвалоюЛубенськогоміськрайонногосудуПолтавськоїобластівід10.06.2024узадоволенніклопотаннявідповідача ОСОБА_1 провитребуваннядоказів- відмовлено./а.с.207-208т.1/

Задовольняючи позовні вимоги, міськрайонний суд виходив із того, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Відтак, погодивши істотні умови кредитування, позичальник зобов`язання за ними належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 38780,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як правонаступника кредитора.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

У цій справі матеріалами справи підтверджено підписання позичальником договору електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону, який зазначений в реквізитах сторін. При цьому, позичальник надав кредитору вичерпну інформацію відносно себе: РНОКПП, паспортні дані, номер мобільного телефону, вказавши, що його попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 182 КК України.

Доказів, що указаний в договорі одноразовий ідентифікатор та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, останнім суду не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження позичальник міг отримати кредитні кошти.

Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Інвеструм» №2919_09, якою підтверджено здійснення транзакції на суму 10000,00 грн., картка НОМЕР_3 ; а також відомостями АБ «Укргазбанк»,якимипідтвердженоналежністьсмарт-рахунку ОСОБА_1 ,атакож отримання коштів у розмірі 10000,00 грн., здійснених переказом р2р за картою НОМЕР_3 .

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача, який наполягав на неукладеності договорупронаданняфінансовогокредитуне знайшли свого підтвердження. При цьому саме поведінка відповідача не відповідає вимогам п.6 ст.3 ЦК України, оскільки з моменту укладення договору до звернення позивача в суд із цим позовом, він активно користувався кредитними коштами та не вчинив жодного платежу за ними. Із вимогами про недійсність/нікчемність такого договору відповідач до суду також не звертався та не спростував належними доказами заборгованість за кредитом, заявлену позивачем до стягнення у цій справі.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності оригіналу договору, та його сумніви у належності, як доказів, наявних у справі їх копій, колегія суддів відхиляє, оскільки як сторона зобов`язання, у будь-який час він мав можливість звернутися до первинного кредитора для їх отримання, проте таке право не реалізував, а наявних у справі доказів, які є належними та допустимими, достатньо для постановлення рішення по суті спору.

Із підстав викладеного колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо безпідставного відхилення заявленого ним клопотання про витребування доказів. Такі висновки міськрайонного суду ґрунтуються на правильно застосованих положеннях статті 84 ЦПК України, за змістом якої учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що ним вживалися заходи для витребування запитуваних документів, що виключає підстави їх витребування судом. Натомість, доцільність витребування судом за клопотанням позивача відомостей від АТ АБ «Укргазбанк» інформації щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку та надходження на неї коштів, зумовлена тим що, по-перше, тим, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання відповідачем кредитних коштів; по-друге, власною поведінкою відповідача, який заперечуючи факт отримання кредитних коштів, не надав доказів на підтвердження викладеного.

Отже, зважаючи на невиконання відповідачем умов договорупронаданняфінансовогокредиту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо існування заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», взявши до уваги надані товариством докази.

Підстав вважати несправедливими умови зобов`язання в частині визначення базової відсоткової ставки, колегія суддів не вбачає. Оскільки за умови виконання позичальником умов зобов`язання в межах строку договорів (25 днів) розмір нарахованих процентів не перевищував би розмір тіла кредиту; відтак, проявивши принаймні розумні обачність позичальник мав розуміти настання несприятливих для нього наслідків у вигляді нарахування таких процентів не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов цього договору.

При цьому, розмір базової відсоткової ставки, як істотна умова зобов`язання, визначається його сторонами, кредитором в односторонньому порядку не змінювалася, що виключає підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у справі доказів на підтвердження продовження позики та графіку розрахунків за інші періоди, а отже відсутні обґрунтування суми нарахованих відсотків,колегіясуддіввідхиляє,яктакі,щозводятьсядонерозумінняприродизобов`язання,щонезвільняєвідйоговиконання.

Так, за договором про надання фінансового кредиту №05848-11/2022 від 06.11.2022, укладеного між ТОВ «ФК«Інвеструм» та ОСОБА_1 , сторонами погоджено: суму кредиту - 10 000,00 грн., строком дії: 25 днів, процентна ставка: фіксована, 1% на добу; у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений п.1.2. договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами; у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений у п.1.2. цього договору та/або в додатках до цього договору, проценти, передбачені в п.2.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.

Такимчиномзастосування 1% на добу мало б місце виключно у випадку належного виконання позичальником умов зобов`язання; не виконання зобов`язання стало підставою застосування відсоткової ставки 2,5% на добу, яка нараховувалася не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору, виходячи із розрахунку: 10 000,00 грн. х 2,5% х 180 днів.

Позивач, диспозитивно розпорядившись належними йому правами, заявив до стягнення заборгованість за відсотками у розмірі 28780,00 грн. і доказів на спростування належності розрахунку або розміру стягнення апеляційна скарга не містить.

Інші доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів нарахованої заборгованості не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2024 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак