Справа № 286/4072/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

за участю представника відповідача Вітів М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

01.11.2024 представник Кожухівський Я.І. в інтересах ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що знаходиться в м. Київ по вул. Симона Петлюри, 30 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 4364312 в розмірі 42493,50 грн., за кредитним договором №14739-12/2023 в розмірі 43500 грн., за кредитним договором №18113-12/2023 в розмірі 40000 грн., за кредитним договором №35085-12/2023 в розмірі 20000 грн., за кредитним договором №1119317 в розмірі 86111, 99 грн., за кредитним договором №6466771 в розмірі 30051,80 грн., а всього у загальному розмірі 262157, 29 грн. та понесені судові витрати. Мотивуючи тим, що 16.11.2023 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики №4364312. 14.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 42493,50 грн.. 18.12.2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №14739-12/2023. 29.04.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024-1, у відповідності до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 43500 грн.. Також, 10.12.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір №18113-12/2023. Крім цього, 22.12.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір №35085-12/2023.29.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024, у відповідності до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 40000 та 20000 грн. відповідно. Також, 15.11.2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1119317. 30.05.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30052024, у відповідності до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 86111,99 грн.. Крім цього, 14.11.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №6466771. 11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-01/2024, у відповідності до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30051,80 грн.. Відповідач не виконує свої зобов`язання, після відступлення права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення фінансової операції щодо переказу відповідачу грошових коштів, а також не надано жодного доказу, що свідчив би про факт отримання відповідачем грошових коштів від первісних кредиторів і в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував або неналежним чином виконував умови договорів позики. Позивачем не надано копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, банківські виписки по картковому рахунку позичальника, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Представником позивача Романченко Д.П. подано відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Тобто, для укладання кредитного договору необхідно здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. Відповідачем факт укладення Кредитного договору у відзиві не спростовується. До того ж, Відповідачем безпосередньо визнається укладення ним Кредитного договору з Первісним кредитором, а відповідно, він визнає отримання за даними договорами коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитних договорів. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Відповідачем умови вищевказаного договору не виконувались відповідно до ст.526, ст. 1046, ст.1054 ЦК України, а тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов вищевказаного договору є правомірним і Відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

Представник позивача у позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, просить в їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві. Також зазначила, що позивачем не надано суду жодних доказів вчинення відповідачем таких, дій як підписання повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», заповнення формуляра заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір. Позивачем не надано жодних первинних документів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, що позбавляє суд можливості перевірити правильність розрахунків заборгованості проведених позивачем. Позивач мав можливість звернутися до суду з клопотанням про витребування від первісних кредиторів таких документів, однак з таким клопотанням до суду не звертався. Крім цього, позивачем не надано належних доказів на підтвердження сплати грошових коштів первісним кредиторам за передачу грошової вимоги до відповідача та на зарахування їх на рахунок останніх.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №6466771, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 9400 грн. строком на 80 днів, зі сплатою відсотків 3.0.

11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-01/2024, за умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Також, 15.05.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому передачі Реєстру Боржників №4 за договором факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників після чого, з урахуванням пункт 1.2 Договору факторингу 11-01/2024 від 11.01.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості.

З витягу Реєстру боржників № 4 до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 року та розрахунку заборгованості видно, що заборгованість відповідача за договором позики №6466771 становить 30051,8 грн., з яких 9400 грн. за основною сумою боргу; 20651,80 грн. за відсотками.

Також, 15.11.2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №1119317, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 18000 грн. строком на 364 дні, зі сплатою відсотків 2.2.

30.05.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30052024, за умовами якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Також, 30.05.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №30052024 від 30.05.2024, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників після чого, з урахуванням пункт 1.2 Договору факторингу №30052024 від 30.05.2024року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості.

З витягу Реєстру боржників до договору факторингу №30052024 від 30.05.2024 року та розрахунку заборгованості видно, що заборгованість відповідача за договором позики №1119317 становить 86111,99 грн., з яких 17999,99 грн. за основною сумою боргу; 68112 грн. за відсотками.

16.11.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4364312, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 15000 грн. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків 3.00.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

11.04.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду №22 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року.

Також, 11.04.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому передачі Реєстру Боржників №23 від 11.04.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників №23 від 11.04.2024 року кількістю 6948, після чого, з урахуванням пункт 1.2 Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості.

З витягу Реєстру боржників № 23 до договору факторингу №14/06/2021 від 11.04.2024 року та розрахунку заборгованості видно, що заборгованість відповідача за договором позики №4364312 становить 42493,50., з яких 10500 грн. за основною сумою боргу; 31993,5 грн. за відсотками.

Також, 18.12.2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №14739-12/2023, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 10000 грн. строком на 360 днів, зі сплатою відсотків 2.50.

29.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024-1, за умовами якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

З витягу Реєстру боржників до договору факторингу №29042024-1 від 29.04.2024 року та розрахунку заборгованості видно, що заборгованість відповідача за договором позики №14739-12/2023 становить 43500 грн., з яких 10000 грн. за основною сумою боргу; 33500 грн. за відсотками.

10.12.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №18113-12/2023, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 10000 грн. строком на 120 днів, зі сплатою відсотків 2.50.

Також, 22.12.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №35085-12/2023, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 5000 грн. строком на 120 днів, зі сплатою відсотків 2.50.

29.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024, за умовами якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

З витягів Реєстру боржників до договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 року та розрахунків заборгованості видно, що заборгованість відповідача за договором позики №18113-12/2023 становить 40000 грн., з яких 10000 грн. за основною сумою боргу; 30000 грн. за відсотками; за договором позики №35085-12/2023 становить 20000 грн., з яких 5000 грн. за основною сумою боргу; 15000 грн. за відсотками.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В абзаці 2 ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями ч. ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п.п.15,16 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування від відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу.

У постанові по справі №175/35/16-ц від 01.06.2022, від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, (на даний час п. п. 41-42, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 №75), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд зазначає, що до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів, які б свідчили про зарахування кредитодавцями: ТОВ «Маніфою», ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» кредитних коштів на рахунок відповідача, в тому числі і виписок з клієнтських рахунків, що не узгоджується з вищевказаними правовими позиціями.

Відповідно, позивачем не доведено факту перерахування коштів відповідачу, тобто не доведено виконання своїх зобов`язань передбачених договором, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у вищевказаних постановах.

Разом з тим, позивач не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не подавав клопотання про їх витребування.

Водночас, додані позивачем до відповіді на відзив розрахунки заборгованості за договором №1119317 від 15.11.2023 року станом на 30.05.2023 та №6466771 від 14.11.2023 станом на 15.05.2024 є документами що складені безпосередньо ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Маніфою», а відтак інформація зазначена у них за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості.

В Постанові від 29.01.2020 року у справі №755/18920/18 Верховий Суд вказав, що наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано.

Однією із засад цивільного судочинства є його диспозитивність.

З огляду на зазначений принцип, керуючись положеннями статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися між сторонами, норми права, що їх регулюють, всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. ст. 612, 626 628, 1048 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішенння.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч

Повний текст рішення складено 04 березня 2025 року