Номер провадження 2/725/2341/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фроляк О.П.,

та позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилась донька ОСОБА_3 , яка проживає разом з нею та на даний час досягла повноліття, натомість продовжує навчання у Чернівецькому медичному фаховому коледжі.

Зазначала, що до повноліття доньки з відповідача на її користь стягувались аліменти на підставі судового рішення в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Після досягнення ОСОБА_3 повноліття виникла необхідність звернутись до суду з даним позовом, оскільки у зв`язку із навчанням донька позбавлена можливості самостійно себе забезпечувати, а також вона несе додаткові витрати на її утримання, які пов`язані із лікуванням захворювання органів зору.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом та до суду і на весь період навчання доньки, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Окрім того, просила стягнути з відповідача на її користь додаткові щомісячні витрати на утримання доньки, а саме на навчання в розмірі 8507,50 грн. та витрати на покращення зору, зокрема на виготовлення окулярів дочки у розмірі 2706 грн.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов визнав частково, зокрема не заперечував обов`язку відповідача утримувати свою повнолітню доньку, яка навчається, натомість вважав, що розмір аліментів, що становить 1/6 частину його доходів буде достатнім для забезпечення її інтересів. В обґрунтування часткового визнання позовних вимог посилався на те, що він продовжує сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на утримання сина, а додаткові витрати на навчання він може компенсувати частково одноразовим платежем, а не щомісячними платежами, з тих самих підстав погоджується компенсувати половину витрат на придбання окулярів.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити, вказувала на те, що витрати на утримання доньки несе фактично одноособово, дівчинка має проблеми із зором та потребує подальшої корекції зору, на даний час їй було виготовлено дороговартісні окуляри, крім того через навчання вона не може самостійно себе матеріально забезпечувати. Просила врахувати, що відповідач проживає у м.Київ, отримує достатній дохід для того щоб фінансово допомагати утримувати своїх дітей.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяв представник, який звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24.12.2015 року (а/с 9).

Під час вказаного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишиаись проживати разом з позивачкою.

В судовому засіданні позивача вказувала, що з відповідача стягувались аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, натомість на момент звернення до суду з даним позовом ОСОБА_3 досягла повноліття.

Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України.

Разом з тим, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За наслідками розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 навчається на 4 курсі Чернівецького фахового медичного коледжу за спеціальністю «медсестринство» ОПП «лікувальна справа» на денній формі навчання на платній основі. Відповідно до довідки вказаного коледжу від 10.02.2025 року №47/01.1 всього сплачено за навчання 99608 грн., залишок не сплачених коштів становить 13297 грн. (а/с 11).

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, відомостей про перебування на його утриманні непрацездатних осіб матеріали справи не містять, також відповідач не надав доказів на підтвердження його доводів щодо сплати аліментів в розмірі 2000 грн. на утриманні сина.

З системного аналізу ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України вбачається що як позивач так і відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

З урахуванням встановлених обставин справи, розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» , однаковий обов`язок обох батьків щодо утримання своїх дітей, рівня доходів відповідача, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів слід задовольнити, з визначенням розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, наданих сторонами доказів, однакового обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують допомоги у зв`язку з навчанням, суд приходить до висновку, щовідповідач повинен та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з чим її потребує на весь період навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

Крім того, відповідно до ст.ст. 201, 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Так, позивач звернулась до суду з позовом 26.11.2024 року та саме з цього часу з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти.

Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання доньки, які складаються із витрат на навчання та витрат та витрат на придбання окулярів, слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Отже, вказані вимоги щодо додаткових витрат задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та матеріали справи не містять доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 199, 200, 201 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання їх спільної повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.11.2024 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання в Чернівецькому медичному фаховому коледжі, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежів за один місяць.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 04.03.2025 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна