Справа № 234/5687/21
Провадження № 2/202/232/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мариніна О.В.

за участю секретаря судового засідання Куліш А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2021 року позивачка звернулась до Краматорського міського суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яку уточнила після початку розгляду справи новим складом суду, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 15.09.2001 між сторонами був укладений шлюб, який 10.06.2021 року розірвано. Під час шлюбу сторонами було придбане майно:

- Автомобіль ЗАЗ-DAEWOO модель Ланос сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, зареєстрований на ОСОБА_1 11.10.2014 року проданий 25.05.2021 року за 99000 грн.

- Автомобіль марки RENAULT MASTER, рік випуску 2006, колір білий, об`єм двигуна 2463 см.куб, зареєстрований на ОСОБА_2 14.11.2013 року, був проданий 21.05.2016 року, ціна продажу невідома, ринкова оціночна вартість на час подання уточненого позову складає 299 322 грн..

- Житловий будинок номер АДРЕСА_1 , загальною площею 45,40 кв.м., зареєстрований на відповідача за договором купівлі-продажу від 10.12.2001 року, державна реєстрація права власності пройдена у БТІ у м. Краматорську 17.12.2001 року, реєстровий номер 10708 - ринкова оціночна вартість станом на час подання позову складає 138 200 грн.

Фактичні сімейні стосунки між сторонами припинились у 2016 році. Після фактичного припинення сімейних стосунків автомобіль марки RENAULT MASTER залишився у володінні відповідача, проте 21.05.2016 року він передав право власності на транспортний засіб.

Позивачка з свого боку продовжувала користуватись автомобілем ЗАЗ-DAEWOO модель Ланос сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, 25.05.2021 року теж продала транспортний засіб за 99000,00 грн., що підтверджуєтеся договором купівлі-продажу.

Домовленості про поділ спільного майна відсутні, згоду на здійснення продажу спільного автомобіля вона не надавала, шлюбний договір не укладався.

Посилаючись на СК України вважає доцільним зробити поділ їх спільного майна:

-визнавши спільною частковою власністю подружжя житловий будинок номер АДРЕСА_1 , загальною площею 45,40 кв.м., зареєстрований на відповідача за договором купівлі- продажу від 10.12.2001 року, державна реєстрація права власності пройдена у БТІ у м. Краматорську 17.12.2001 року, реєстровий номер 10708 та за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку,

- Стягнути з відповідача грошову компенсацію за автомобіль марки RENAULT MASTER, рік випуску 2006 в розмірі 100 161 грн.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами відповідач, подав відзив на позов, а після початку розгляду справи новим складом суду також заяву, доводи яких звів до того, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважаючи майно таким, що не підлягає поділу. Зазначив, що не позбавляє позивачку права на проживання у спірному будинку, де вона безперешкодно продовжує жити й після розірвання шлюбу у 2021 році.

Вважає, що

-будинок АДРЕСА_1 придбаний ним за подаровані гроші на день народження до укладання шлюбу та, оскільки він оплачений 30.07.2001 за подаровані його матір`ю гроші до укладання шлюбу з позивачкою, з якою вони проживали окремо та спільного господарства не вели до 15.09.2001 та є його особистою власністю,

-автомобіль RENAULT MASTER,2006 р.в. продано подружжям за час шлюбу за спільним рішенням 21.05.2016, при цьому після перереєстрації автомобіля неможливо провести експертну оцінку станом на 2021 рік, оскільки його місцезнаходження, стан, державний номер невідомі.

-автомобіль 3A3-DAEWOO LANOS, 2006 р.в. продано самою позивачкою, без погодження з ним 25.05.2021.

Просив провести розгляд справи за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивачки також подано заяву про проведення розгляду справи без її участі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.09.2001 між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис 753.

Як зазначила позивачка, що не спростовано відповідачем фактичні сімейні стосунки між сторонами припинились у 2016 році, що підтверджується також рішенням Краматорського міського суду Донецької області (справа № 234/5211/21), яким 10.06.2021 року шлюб між сторонами був розірваний.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно Договору купівлі-продажу № 2652 від 10.12.2001 року ОСОБА_2 було придбано будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно Довідки про реєстрацію права власності на житловий будинок номер АДРЕСА_1 , загальною площею 45,40 кв.м., зареєстрований на відповідача за договором купівлі-продажу від 10.12.2001 року, державна реєстрація права власності проведена у БТІ у м. Краматорську 17.12.2001 року, реєстровий номер 10708.

11.10.2014 ОСОБА_1 придбано автомобіль 3A3-DAEWOO LANOS, 2006 р.в. НОМЕР_1 , який 25.05.2021 року нею продаю за 99000,00 грн., що підтверджуєтеся договором купівлі-продажу.

Відповідно інформації, наданої ТЦС МВС № 1443 14.11.2013 року на ім?я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було зареєстровано автомобіль марки RENAULT MASTER, рік випуску 2006, колір білий, об?єм двигуна 2463 см.куб., який перереєстрований на нового власника 21.05.2016 року.

Таким чином, судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти придбано автомобіль ЗАЗ-DAEWOO модель Ланос д/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який був зареєстрований на ОСОБА_1 , автомобіль марки RENAULT MASTER, рік випуску 2006, який був зареєстрований на ОСОБА_2 , а також житловий будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано 17.12.2001 за ОСОБА_2 .

Посилання відповідача про те, що будинок було придбано на особисті кошти за гроші, подаровані його матір?ю на день народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , до укладання шлюбу з позивачкою, суд відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи договір купівлі-продажу будинку укладено 10.12.2001 року, державна реєстрація права власності на будинок проведена у БТІ у м. 17.12.2001 року, тобто після укладення 15.09.2001 року сторонами шлюбу.

Твердження на те, що Договір завдатку до купівлі-продажу житлового будинку було укладено 30.07.2001, згідно якого ОСОБА_2 передав продавцю завдаток у повному обсязі у сумі 1200 грн., суд не приймає, як такі, що спростовують придбання будинку в період шлюбу, оскільки завдатком у розумінні ст.195 ЦК УРСР (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), завдатком є грошова сума, що видається однією з

договірних сторін в рахунок належних з неї за договором платежів

другій стороні в підтвердження укладення договору і в забезпечення

його виконання.

В той же час, сам договір купівлі-продажу будинку укладено 10.12.2001 року, державна реєстрація права власності на будинок проведена у БТІ у м. 17.12.2001 року, тобто після укладення 15.09.2001 року сторонами шлюбу.

Крім того, як вбачається з п.3 Договору купівлі-продажу, сторонам було роз`яснено зміст норм ст. 22,23,78, 79 Кодексу України «Про шлюб та сім' ю».

Окрім цього, в Договорі купівлі-продажу, відсутні будь які застереження про правовий режим грошових коштів за які здійснено купівлю будинку (зокрема зазначення про те, що це особисті кошти ОСОБА_2 подаровані його матір?ю на день народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , до укладання шлюбу).

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, судом встановлено, що спірний будинок придбано сторонами за спільні кошти після укладення шлюбу у зв`язку з чим, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають до задоволення.

Щодо стягнення компенсації вартості частини проданого транспортного засобу, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, під час перебування позивача та відповідача у шлюбі, ними було придбано два автомобілі, кожен з яких вже продано.

Автомобіль ЗАЗ-DAEWOO модель Ланос сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, зареєстрований на ОСОБА_1 11.10.2014 року проданий 25.05.2021 року за 99000 грн.

Відповідно інформації, наданої ТЦС МВС № 1443 14.11.2013 року на ім?я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було зареєстровано автомобіль марки RENAULT MASTER, рік випуску 2006, колір білий, об?єм двигуна 2463 см.куб., який перереєстрований на нового власника 21.05.2016 року.

Відповідно чт. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Цей підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.10.2020 року у справі № 483/812/19 ( провадження № 61-20774св19 ).

Відповідно до відповідно до Звіту № 123/24 автотоварознавчого дослідження від 30.10.2024 року середня ринкова вартість RENAULT MASTER, рік випуску 2006автомобіля складає 299 322,00 грн.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спірного транспортного засобу та не спростовано належними доказами визначений висновком експерта розмір його вартості, правом ініціювання перед судом призначення відповідної експертизи для з`ясування таких обставин відповідач не скористався.

Інформація, надана ТЦС МВС № 1443 не відображає ринкової ціни транспортного засобу.

Інших доказів за правилами ст.ст. 76-81 ЦПК України відповідачем не надано.

Як встановлено судом, 21.05.2016 відповідачем укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу який було придбано за спільні кошти подружжя, в той час рішенням суду про розірвання шлюбу встановлено, що у 2016 році сторони вже припинили фактичні шлюбні відносини.

При цьому, наявність згоди від позивачки на відчуження спільного автомобіля, яка згідно ч. 3 ст. 65 СК України, стосовно цінного майна при укладенні договору, який потребує державної реєстрації, мала бути, в матеріалах справи відсутня та її наявність відповідачем не доведена, у зв`язку з чим суд дійшов до переконання, що відповідач здійснив відчуження автомобіля без згоди дружини, про що їй не було відомо. Кошти від реалізації автомобіля, який було придбано у шлюбі та який є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка не отримала.

Враховуючи, що спірний транспортний засіб сторонами придбано за час перебування в зареєстрованому шлюбі та він належить до спільного майна подружжя, відповідач здійснив його продаж без отримання згоди позивачки, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки від вартості автомобіля відповідно до Звіту № 123/24 автотоварознавчого дослідження від 30.10.2024 року в рахунок компенсації вартості частини спірного транспортного засобу, виходячи з його ринкової (дійсної) вартості, а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

При цьому зважаючи, що позивачка також здійснила продаж автомобіля ЗАЗ-DAEWOO модель Ланос сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску за 99000 грн.(згідно Договору купівлі-продажу від 25.05.2021 року), який був спільною сумісною власністю подружжя, із суми компенсації яка має бути їй присуджена за продаж RENAULT MASTER 149 661 грн. ( від 299 322,00 грн.), має бути відрахована різниця компенсації відповідачу за проданий позивачкою автомобіль 49500 грн. ( від 99000 грн).

Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 100 161 грн.(149 661 грн. 49 500 грн) грн.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою понесені витрати на оплату судового збору 2 682,62 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 22500,00 грн. та витрати за проведення оцінки майна 4200 грн.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до наданих представником позивача доказів, позивачка у зв`язку з розглядом даної справи понесла також витрати на професійну правничу допомогу та витрати за проведення оцінки майна.

Як вбачається з наданих документів, для захисту своїх порушених прав позивачка звернулась до адвоката Снєжко А.Г. уклавши Договір про надання правничої допомоги та в подальшому додаткову угоду до договору про надання правової допомоги. Загальні витрати на правову допомогу склали 22500,00 грн., що підтверджено наданими доказами.

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягають до стягнення понесені витрати на оплату судового збору 2 682,62 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 22500,00 грн. та витрати за проведення оцінки майна 4200 грн.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69-72 СК України, ст. 372 ЦК України, ст. ст. 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 і 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати спільною частковою власністю подружжя житловий будинок номер АДРЕСА_1 , загальною площею 45,40 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку номер АДРЕСА_1 , загальною площею 45,40 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй частку майна, автомобіль марки RENAULT MASTER, рік випуску 2006, яке було спільною власністю подружжя та відчужене без її згоди, яка з відрахуванням різниці компенсації відповідача за проданий позивачкою автомобіль становить 100 161 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на оплату судового збору 2 682,62 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 22500,00 грн. та витрати за проведення оцінки майна 4200 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.02.2025 року.

Суддя О. В. Маринін