ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/4820/20 (6/644/281/24) Головуючий суддя І інстанції Шевченко С. В.
Провадження № 22-ц/818/790/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, пов`язаних із застосуванням Закону України «Про захист прав споживачів»
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» та представника ОСОБА_1 - адвоката Авілової Олени Михайлівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року, у справі за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 14.03.2024 року представники КП «ХТМ» прибули за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 з метою виконання судового рішення про обслуговування, ремонт та періодичну повірку засобів обліку холодної та гарячої води. Однак ОСОБА_1 відмовив представникам КП «ХТМ» у допуску до квартири, в результаті чого відсутня можливість виконання судового рішення.

Представник КП «ХТМ» в судовому засіданні заяву підтримав.

ОСОБА_1 заперечував проти обставин, які викладені в обґрунтування заяви, посилався на те, що до його квартири прийшла група людей, кількість яких не є необхідною для виконання судового рішення, а крім того, ніяких приладів обліку, зокрема тих, які були демонтовані з його квартири, вони при собі не мали.

03.10.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист у цивільній справі № 644/4820/20 на підставі рішення Харківського апеляційного суду про зобов`язання КП «Харківводоканал», КП «Харківські теплові мережі» провести за власний рахунок обслуговування, ремонт та закінчити періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягувачем у виконавчому листі зазначено ОСОБА_1 , боржником КП «Харківські теплові мережі»

Постановою Головного державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рудною І.С. від 03.04.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 03.10.2023 року у цивільній справі № 644/4820/20 про зобов`язання КП «Харківводоканал», КП «Харківські теплові мережі» провести за власний рахунок обслуговування, ремонт та закінчити періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води в квартирі АДРЕСА_1 .

З наданого заявником суду акту від 15.03.2024 складеного комісією з представників КП «Харківводоканал» та КП «Харківські теплові мережі» про відмову ОСОБА_1 в доступі до квартири з ціллю обстеження внутрішньобудинкової системи централізованого водопостачання та встановлення засобів розподільчого обліку холодної та гарячої води.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року залишено без задоволення заяву КП «ХТМ».

Стягнуто з КП "ХТМ" на користь ОСОБА_1 45 грн понесених ним витрат при розгляді справи на поштові відправлення. У стягненні на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомоги - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, КП «Харківські теплові мережі» та представник ОСОБА_1 адвокат Авілова Олена Михайлівна через систему «Електронний суд» 04.11.2024 року та 05.11.2024 року подали до суду апеляційної інстанції апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі представник КП «Харківські теплові мережі» Вініцький М.В. просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 644/4820/20 від 16.10.2024р. Постановити нову, якою визнати виконавчий лист Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 644/4820/20 від 08.02.2022 року про зобов`язання Комунального підприємства «Харківводоканал», Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» провести за власний рахунок обслуговування, ремонт та закінчити періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 таким, що не підлягає виконанню повністю. Відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат через недотримання положень ЦПК України.

Вказав, що 04.10.2023 року за виконавчим листом щодо КП «Харківські теплові мережі» постановою Головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 644/4820/20 виданий 03.10.2023 року, згідно з яким зобов`язано Комунальне підприємство «Харківводоканал», Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» провести за власний рахунок обслуговування, ремонт та закінчити періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . 14.03.2024р., КП «Харківські теплові мережі» запропонувало ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надати доступ до квартири АДРЕСА_1 , для проведення робіт по встановленню квартирного засобу обліку гарячої води 15.03.2024р. з 9-00 до 14-00. 15.03.2024р. о 10.30, представники КП «Харківські теплові мережі» та КП «Харківводоканал» за попередньою згодою з ОСОБА_4 прийшли встановлювати нові прилади обліку холодної та гарячої води за адресою АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_1 відмовився надати доступ для встановлення нових приладів обліку холодної та гарячої води, про що складено акт. Свою відмову від встановлення нових приладів обліку холодної та гарячої води ОСОБА_1 мотивує тим, що йому необхідні прилади обліку холодної та гарячої води Етw-v-15 заводський № 02132549 та № 02203611, які були зняті для повірки 12.02.2015р., однак у постанові Харківського апеляційного суду від 08.02.2022 року по справі № 644/4820/20 та у виконавчому листі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 644/4820/20 виданого 03.10.2023 року не зазначено марку лічильника гарячої та холодної води. Враховуючи вищенаведене КП «Харківські теплові мережі» спрямувало усі зусилля для виконання рішення суду, однак в зв`язку з небажанням позивача по цивільній справі № 644/4820/20, прийняти новий прилад обліку гарячої води, постанову Харківського апеляційного суду від 08.02.2022 року по справі № 644/4820/20 не виконано з поважних причин.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Авілова Олена Михайлівна просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 16.10.2024 року змінити в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Стягнути з КП "ХТМ" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, надану в суді першої інстанції в розмірі 5000 грн.

Вказала, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку та вчасно було надані документи на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги, квитанція про оплату гонорара в розмірі 5000 гривень та попередній розрахунок судових витрат. Проте судом необґрунтовано було відмовлено у компенсації ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, що є процесуальним порушенням.

У письмовому відзивіпредставник ОСОБА_1 - адвокат Авілова Олена Михайлівна просить відмовити у задоволенні скарги КП "ХТМ", просить суд стягнути на користь ОСОБА_1 з КП «Харківводоканал» витрати на послуги Укрпошти (оригінали фінансових документів будуть надані до суду пізніше). Стягнути з КП «ХТМ» на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на правничу допомогу (попередньо розмір складає 10000 грн докази на підтвердження оплати правничої допомоги будуть надані додатково).

На обґрунтування вказала, що доводи скарги необґрунтованими, безпідставними. Ніякої попередньої згоди ОСОБА_1 , а ні представнику КП«ХТМ», ані представнику КП «Харківводоканал» не давав. Згідно, ст. 7 Постанови КМУ № 474 єдиним підтвердженням того, що споживач обізнаний з датою монтажу засобів обліку є отриманий споживачем рекомендований лист з повідомленням про вручення. Такий документ до Скарги не доданий, бо його не існує. Тобто ствердження про те, що ОСОБА_1 давав попередню згоду - є безпідставний обман, щоб ввести суд в оману. Заявник вводить суд свідомо в оману, тому що вказані вище представники, як було з`ясовано пізніше, не мали з собою квартирних засобів обліку води родини ОСОБА_5 , тому виконати рішення суду не могли фізично, тобто вони і не збирались його виконувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України вивчив матеріали справи та перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» не підлягає задоволенню, а скарга представника ОСОБА_1 адвоката - Авілової Олени Михайлівни - підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист у цивільній справі № 644/4820/20 на підставі рішення Харківського апеляційного суду про зобов`язання КП «Харківводоканал», КП «Харківські теплові мережі» провести за власний рахунок обслуговування, ремонт та закінчити періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягувачем у виконавчому листі зазначено ОСОБА_1 , боржником КП «Харківські теплові мережі»

Постановою Головного державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рудною І.С. від 03.04.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 03.10.2023 року у цивільній справі № 644/4820/20 про зобов`язання КП «Харківводоканал», КП «Харківські теплові мережі» провести за власний рахунок обслуговування, ремонт та закінчити періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води в квартирі АДРЕСА_1 .

З наданого заявником суду акту від 15.03.2024 складеного комісією з представників КП «Харківводоканал» та КП «Харківські теплові мережі» про відмову ОСОБА_1 в доступі до квартири з ціллю обстеження внутрішньобудинкової системи централізованого водопостачання та встановлення засобів розподільчого обліку холодної та гарячої води.

Залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції зазначив, що недопуск стягувачем представників підприємства до квартири, що на думку заявника свідчить про неможливість виконати рішення суду, не підпадає під перелічені в цивільному процесуальному законі підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки не доводять відсутності обов`язку боржника, встановленого судовим рішенням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з частиною третьою статті 431 ЦПК України виконавчий лист є виконавчим документом.

Відповідно до ч.1, 2, 5ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Пунктом 3 зазначеного Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч.2 ст.432 ЦПК України).

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з таких обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Під іншими причинами, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Завершенням судового захисту є фактичне виконання рішення суду, тому наведеними положеннями Основного Закону України встановлено обов`язковість до виконання судових рішень.

Виняток з цього правила становлять перелічені в ст. 432 ЦПК України причини, якими може бути обумовлено невиконання рішення суду.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Разом з тим заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ґрунтується на незгоді з висновками суду, який ухвалив рішення про зобов`язання проведення обслуговування, ремонту та закінчення періодичної повірку квартирних засобів обліку холодної та гарячої води з посиланням про відсутність таких повноважень у боржника, який для цього залучив підрядну організацію яка має повноваження на проведення метрологічної діяльності, а також фізичній відсутності приладів вимірювання і небажанням стягувача допустити представників заявника до монтажу рівноцінних приладів.

Обставини, з якими заявник пов`язує наявність підстав для задоволення заяви не є підставою, у розумінні ст.432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Боржник не довів, що стягувач втратив інтерес до виконання рішення суду, або умисно перешкоджає його добровільному виконанню боржником. Наведені з цього приводу у заяві аргументи не підтверджують визначених у законі підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Також складання акту від 15.03.2024 відбувалось, по-перше, до дня відкриття виконавчого провадження 03.04.2024, а по-друге, вказаний акт був складений представниками боржників за судовим рішенням у відсутність державного виконавця.

Відтак у справі дійсно відсутні підстави для визнання виконавчого документу таким що не підлягає виконанню відповідно до положень ст. 432 ЦПК України, доводи скарги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» не знайшли свого підтвердження.

Суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно встановив обставини справи та дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, який доводами скарги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» не спростований.

Щодо скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Авілової Олени Михайлівни.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина третя статті 133 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 140 УПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Заінтересованою особою, стягувачем ОСОБА_1 до суду було надано квитанції про оплату поштових послуг на відправку ним копій заяв по суті справи, всім заінтересованим особам зазначеним заявником на суму 45 грн, які відповідно до вказаної норми ЦПК України підлягали до стягненню на його користь з КП «ХТМ». Колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що ці витрати були безпідставними та недоречними з огляду на наявність у адвоката Авілової О.М. та у КП «ХТМ» електронного кабінету, оскільки у даному випадку відповідні документи були надіслані безпосередньо заявником ОСОБА_1 , який не був зареєстрований в системі електронний суд і не був позбавлений права подавати ці документи особисто поштовим зв`язком (а.с. 84-93). Положення ч. 6 ст. 14 ЦПК України про надсилання таких документів лише електронним зв`язком на нього не поширюються.

Разом з цим, суд помилково відмовив у відшкодуванні витрат на правничу допомогу з мотивів ненадання детального кінцевого розрахунку, з чого складаються такі послуги.

Так, у заяві від 13 серпня 2024 року ОСОБА_1 просив суд відшкодувати понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. На підтвердження покликався на договір про надання правової допомоги від 21.01.2024 року та надав до суду його копію (а.с. 84-85, 91).

Згідно умов вказаного договору про надання правової допомоги від 21 січня 2024 року, він був укладений ОСОБА_1 з адвокатом Авіловою О.М. на надання йому правничих послуг для забезпечення захисту прав, свобод і законних інетерсів в суді першої інстанції з приводу спору з КП «ХТМ» відносно повірки та ремонту лічильника. За умовами договору сторони дійшли згоди про гонорар - винагороду адвоката за здійснення захисту, представництво інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, передбачених договором. Згідно п. 2 вказаного договору гонорар складається з суми вартості послуг, погодженої сторонами. Розмір гонорару складає 10 000 грн. Гонорар 5000 грн. сплачується готівкою клієнта в день підписання договору; 5000 грн. сплачується клієнтом готівкою адвокату після першого судового засідання. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт, п. 3 договору. Договір набуває чинності з дати підписання і діє протягом 12 місяців до 21 січня 2025 року. Згідно додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги 21.01.2024 сторони цього договору узгодили попередній розрахунок витрат на правничу допомогу: он-лайн консультації клієнта, підготовка звернень листів, пояснень та інших процесуальних документів та додатків, узгодження правової позиції, надання підготовлених документів - прогнозується протягом 4-х годин та сплата в сумі 8000 грн., участь у судових засіданнях з метою представництва інтересів ОСОБА_1 виконується протягом 1 години та може бути збільшена - в сумі 2000 грн., а всього - на 10 000 грн.(а.с. 91-92).

У матеріалах справи наявне заперечення представниці ОСОБА_1 - адвоката Авілової О.М. проти заяви КП «ХТМ», яке було подано через електронний кабінет в системі електронного суду, з доданими до нього в електронній формі копіями документів: заяви ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2023; заява ОСОБА_1 до Київського та Основ`янсько-Слобідського відділу ДВС у м. Харкові Східного МУ МЮУ від 18.03.2024 щодо порушення порядку примусового виконання рішення суду (боржник - КП «ХТМ») щодо проведення повірки засобу вимірювальної техніки, яке за участі працівників КП «ХТМ» мало місце 15.03.2024 (а.с. 30-60).

13.08.2024 ОСОБА_6 особисто подав заяву про закриття провадження за заявою КП «ХТМ» про визнання виконавчого листа № 644/4820/20 таким, що не підлягає виконанню та відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу, з додатками (копії постанов про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 від 25.06.2024 та ВП № НОМЕР_3 від 08.07.2024, копію ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.07.2024 по справі № 644/4820/20 (провадження № 6/644/278/24), копію Договору про надання правової допомоги від 21.01.2024 та оригінал фіскального чеку на 45 грн., накладної та опису на підтвердження поштового відправлення), а.с. 84-93.

Згідно протоколу судового засідання № 3491424 від 16.10.2024 року представниця ОСОБА_1 - адвокат Авілова О.М. взяла участь у судовому засіданні протягом півтори годин (а.с. 105-106).

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частина перша статті 15 ЦПК України визначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до пункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно стаття 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

У постанові ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) касаційний суд за аналогічної процесуальної ситуації навів наступні правові висновки:

«П. 164. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, від якої вважає за необхідне відступити Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду, предметом касаційного перегляду була ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначену ухвалу залишив без змін.

П. 165. У зазначеній постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

П. 166. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

П. 167. Натомість у цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.

П. 168. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

П. 169. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

П. 170. Враховуючи наведені вище висновки, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від зазначених висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

За таких обставин, вказаних норм права та правих висновків касаційного суду - у суду першої інстанції були підстави оцінити як факт надання правничої допомоги, так і її обсяг та вартість відповідно до умов договору та попереднього розрахунку. З урахування вищевказаного, наявних заперечень КП «ХТМ», колегія суддів зважає на незначний обсяг наданої ОСОБА_1 правничої допомоги, характер справи, яку розглядав суд, співмірність наданих послуг, принципи пропорційності, розумності та справедливості, та вважає за необхідне відшкодувати витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у доведеній частині, на суму 2500 грн., в іншій частині у задоволенні заяви з наведених мотивів слід відмовити.

Оскільки в цій частині судове рішення не відповідає обставинам справи, нормам цивільного процесуального права, що призвело до помилкового вирішення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвала суду підлягає частковому скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, на суму 2500 грн.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Авілової Олени Михайлівни - задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року-скасувати у частині відмови відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.

У іншій частині ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 28 лютого 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

Н.П.Пилипчук.