Справа № 752/8463/24
Провадження № 2-п/752/26/25
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Білас С.Ф.,

представника позивача - ОСОБА_3.,

представника відповідача - Бердила О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бердила Олега Миколайовича, про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року у справі № 752/8463/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бердило О.М. із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить суд переглянути та скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року у справі № 752/8463/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заяви зазначив, що його довіритель ОСОБА_1 не знала про судовий розгляд та не могла бути присутньою в судових засіданнях під час розгляду справи, оскільки внаслідок воєнної агресії російської федерації вона з малолітньою дитиною вимушена була 08 березня 2022 року виїхати до Польщі, за цей час відповідачка лише на декілька днів поверталась в Україну з 29 вересня 2022 року по 02 жовтня 2022 року. Вказані причини неявки у судові засідання є поважними, будь-які процесуальні документи відповідач не отримувала.

Вважає, що позивач не в повній мірі подав до суду докази про наявність майна подружжя, яке поділяє поділу та яке не було враховано судом під час судового розгляду, а тому рішення суду повинно бути переглянуте з урахуванням нових даних про інше майно. Зокрема, як повідомляє представник відповідача, до спільного майна подружжя щодо якого немає домовленості сторін про його рівномірний поділ, також належать:

- квартира за адресою: АДРЕСА_1 ;

- частка 100 % в статутному капіталі ТОВ «АПСІЛУМ ТРЕЙД»;

- частка 100 % в статутному капіталі ТОВ «БВ «ПЕРЛИНА»;

- частка 100 % в статутному капіталі ТОВ «ЛАЙТ ФІНАНС».

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву про скасування заочного рішення, додатково як підставу для перегляду рішення суду також вказав на ту обставину, що судом було розподілено майно між подружжям несправедливо - його довірителю передано майно із меншою вартістю.

У судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення заяви про скасування заочного рішення. Звертала увагу, що стороною відповідача були надані копії лише першої та шостої сторінки закордонного паспорта відповідача, що ставить під сумнів безперервність перебування відповідача за кордоном, у тому числі і на час судового розгляду. Щодо іншого майна, про яке вказує представник відповідача, то воно залишається у спільній власності подружжя, крім того воно не було предметом судового розгляду. Також на думку представника, сторона відповідача лише посилається на невірне визначення вартості спірного майна, однак не дає доказів на спростування.

Суд, вивчивши зміст заяви про перегляд судового рішення та додатки до неї, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Статтею 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено, у порядку поділу майна визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення громадського призначення, вбудовані у житловий будинок, група приміщень № 1111 - промисловий магазин, загальною площею 42 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; визнано за ОСОБА_1 право власності на кв. АДРЕСА_3 , загальною площею 51,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки «Toyota» модель «Verso», 2015 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; вирішено питання стягнення з відповідача судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 фактично не отримувала копію оскаржуваного рішення суду від 22 січня 2025 року, в матеріалах справи наявний складений секретарем судового засідання супровідний лист від 28 січня 2025 року про надсилання відповідачу копію заочного рішення, відомості про його отримання в матеріалах справи відсутні. При цьому, заяву про перегляд заочного рішення суду подано представником відповідача особисто до канцелярії суду 10 лютого 2025 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем ОСОБА_1 строки на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду не пропущені.

Вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення визначено статтею 285 ЦПК України.

Так, відповідно пунктів 3, 4 частини третьої статті 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин та докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Отже, відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Однак, у даному випадку, судом не встановлено наявності сукупності вказаних обставин, що свідчить про неможливість скасування заочного рішення суду.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення заявник вказує, що за наслідками розгляду справи № 752/8463/24 Голосіївський районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким здійснено поділ майна подружжя, проте не враховано інше майно сторін, про яке позивач ОСОБА_2 не вказував у своїй позовній заяві. Крім того, внаслідок розподілу заявленого позивачем майна подружжя, відповідачу ОСОБА_1 було передано у власність майно меншої вартості.

З матеріалів справи встановлено, що конверти, які направлялися на адресу реєстрації відповідача ОСОБА_1 повернулися до суду не врученими з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Також Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11, провадження № 61-6596ск20, зазначив, що у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

У якості поважності причин неявки у судові засідання відповідач ОСОБА_1 посилалась на ту обставину, що внаслідок військової агресії російської федерації вона разом із дитиною вимушена була виїхати до Польщі, а також надала копію сторінок свого паспорту для виїзду за кордон, який містить відмітку про перетин 08.03.2022 року кордону України.

Таким чином, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не з`явилась в судове засідання та не повідомила про причини неявки, а також не подала відзив на позовну заяву з поважних причин.

Разом з тим, зі змісту заяви про перегляд заочного рішення і додатків до неї, не вбачається посилань на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Перелік засобів доказування встановлений у ч. 2 ст. 76 ЦПК України.

При цьому, наведені представником відповідача у судовому засіданні посилання на нерівномірний поділ майна сторін, не є посиланням на докази в розуміння ст. 76 ЦПК України, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. Стороною відповідача фактично не було надано жодного доказу, на підставі якого можна встановити іншу вартість майна, що підлягало поділу між подружжям.

Отже, наведені стороною відповідача такі посилання є незгодою із рішенням суду першої інстанції та встановленими ним обставинами, наданою судом оцінкою доказам та застосованими до спірних відносин нормами законодавства, що є підставою для апеляційного оскарження рішення, а не для скасування заочного рішення, адже суд першої інстанції не має права скасовувати заочне рішення для надання іншої оцінки тим самим обставинам та доказам, що вже наявні у матеріалах справи, а інших доказів сторона відповідача суду не надала.

Крім того, наявність іншого майна, придбаного під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, перелік якого надано стороною відповідача у заяві про скасування заочного рішення, не позбавляє відповідача звернутися до суду з позовом про його розподіл. При тому, що суд, виходячи із принципу диспозитивної цивільного судочинства, розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог, тоді як вимога про поділ майна, вказаного відповідачем, стороною позивача при зверненні до суду не заявлялась.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259-261, 284-288, 353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бердила Олега Миколайовича, про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року у справі № 752/8463/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів від дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Cуддя А.В. Слободянюк