Справа № 130/2706/24
Провадження № 22-ц/801/634/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 рокуСправа № 130/2706/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зубаня Олександра Олександровича ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2025 року, постановлену під головуванням судді Порощука П. П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі.

30 грудня 2024 року ОСОБА_2 , звернулась з клопотанням про надання їй строку для примирення з позивачем терміном на шість місяців з метою збереження сім`ї та в інтересах спільної дитини.

18 грудня 2024 року позивач, діючи через свого представника адвоката Зубаня О. О., надіслав до суду заперечення проти задоволення клопотання та просив розглянути справу по суті.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2025 року сторонам надано строк на примирення тривалістю шість місяців, а провадження у справі на цей час зупинено до 21 червня 2025 року.

У апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Зубань О. О. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив зазначену ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначав, що шлюбні стосунки з відповідачкою фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а суд, застосовуючи зупинення провадження у справі на час строку для примирення, не звернув увагу на положення п.4 ч.1 1 ст. 251 ЦПК України, за якими повинен був встановити, що заходи до примирення подружжя сприятимуть примиренню і будуть необхідними у справі. Тривалість строку для примирення, про надання якого просила відповідачка, є необґрунтованою з огляду на те, що позивач наразі перебуває у складі Збройних Сил та не бажає примирення і наполягає на розірванні шлюбу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

Як убачається із наданих матеріалів, провадження відкрито у справі про розірвання шлюбу.

30 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про надання їй строку для примирення з позивачем терміном у шість місяців з метою збереження сім`ї та в інтересах спільної дитини.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду.

Суди повинні використовувати надану законом можливість вживати заходів для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

За змістом ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Отже, згідно із вищенаведеними приписами закону, зупинення розгляду справи і призначення подружжю строку для примирення є диспозитивною нормою, оскільки суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства.

Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду.

Про зазначене також роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року.

Статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі зокрема, у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення (п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Разом з цим, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків ( ст. 12ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зазначила про нетривалість окремого проживання, висловилась про імовірність примирення.

Відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України»,одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, надаючи сторонам шестимісячний строк для примирення, суд підставно взяв до уваги доводи відповідача про можливість збереження сім`ї, відповідно дійшов обґрунтованого висновку про те, що надання строку для примирення подружжя у даній справі не суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи зазначені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про надання строку для примирення та зупинення провадження по справі, зважаючи на бажання відповідача зберегти сім`ю.

Вирішуючи питання про надання сторонам спору строку для примирення та зупиняючи при цьому провадження у даній цивільній справі до закінчення строку для примирення, суд вірно виходив із приписів вищезазначених норм права, які регламентують дані правовідносини.

Враховуючи той факт, що у сторін є неповнолітня дитина, суд дійшов вірного висновку, що з метою збереження шлюбу та в інтересах дитини сторонам необхідно надати строк на примирення, на термін, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості.

Надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу. Незгода з цим позивача, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін.

При цьому, строк, на який зупинене провадження судом першої інстанції, не перевищує загальний строк, встановлений ч. 7 ст. 240 ЦПК України.

Ухвала суду в частині надання строку для примирення, згідно із вимогами ст. 353 ЦПК України, не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, тому не згода позивача з ухвалою в цій частині, може бути включена в апеляційну скаргу на рішення суду, якщо він буде з ним не згідний.

Втім, заперечуючи проти зупинення провадження, представник позивача адвокат Зубань О. О. фактично посилався на відсутність підстав для надання сторонам строку на примирення та його надмірну тривалість, вказуючи на бажання відповідачки лише отримувати кошти під час перебування позивача на військовій службі, що не є предметом апеляційного перегляду за ухвалою без окремого оскарження рішення суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, висновок суду про наявність обов`язкових підстав для зупинення провадження по справі є правильним та відповідає положенням пункту 4 частини 1 статті 251 ЦПК України.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - адвоката Зубаня Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2025 року року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський