Справа № 210/4126/24
Провадження № 2/210/135/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 лютого 2025 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Літвіненко Н.А.

при секретарі: Таранущенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Амельчишин О.В. звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг народився батько позивачки ОСОБА_2 про що в книзі реєстрації актів громадянського стану 03.09.1957 зроблено актовий запис №2364. Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Позивачка ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, про що 03.08.1991 Виконкомом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис №38. Батьками позивачки є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 27.05.1994 ВРАГС виконкому Дзержинської районної у місті Ради районних депутатів зроблено актовий запис №94.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дідусь позивачки по лінії її батька ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів про смерть Голубівською сільрадою Новомосковського району зроблено актовий запис №13.

Відповідно до свідоцтва про право на житло № НОМЕР_1 виданого 25.03.1996 органом приватизації Управлінням соціальних підрозділів в/о «Кривбасруда» ОСОБА_4 та її сину

ОСОБА_7 , якій був рідним дядьком позивачки, належала на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується вказаним свідоцтвом.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла бабуся позивачки ОСОБА_4 про що 16.01.2001 відділом Державної РАЦС по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис №02.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер брат її батька ОСОБА_7 , 1960 р.н., про що Відділом РАЦС Дзержинського районного управління юстиції у м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 19.10.2001 в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис №1238.

Дітей у дядька позивачки ОСОБА_7 не було, а отже інші спадкоємці відсутні. Свідоцтво про народження ОСОБА_7 у позивачки відсутнє і в силу приписів ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про інформацію» та положення про реєстрацію актів цивільного стану, без допомоги суду вона не має можливості отримати витяг з реєстру про народження дядька ОСОБА_7

05.02.2013 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_8 про що 05.02.2013 Виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області складено актовий запис №1. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 11.08.2001 завідуючою 4-ї Криворізької державної нотаріальної контори, в.о. завідуючою 3-ї Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №1-1059, зареєстрованого в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі 10/13ПВ за реєстровим №504, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 її бабусі ОСОБА_4 позивачка отримала у власність частку 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №133456 від 07.03.2003 за позивачкою зареєстровано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

В державному реєстрі речових пав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності щодо вказаної квартири на інших осіб окрім позивачки відсутні.

Відповідно до довідки Виконкому Металургійної районної у місті ради від 12.10.2020 №14836 4985 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був зареєстрований в кв. АДРЕСА_1 з 17.06.1993 по 04.04.1996.

На протязі всього часу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 брата її батька ОСОБА_7 , якому на момент смерті належить частина спірної квартири всією квартирою постійно володіла та користувалась позивачка та сама повністю утримувала цю квартиру, сплачувала всі комунальні платежі в тому числі і за частину квартири, яка належала померлому співвласнику.

Тобто, на теперішній час відповідач не є власником спадкового майна, тобто в продовж всього часу відкритого та законного як співвласника володіння та користування позивачкою спірною квартирою, остання є нічійною.

В такому випадку є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_11 права власності на нічійну частину спірної квартири.

На підставі вищевикладеного, просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку набувальної давності право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 16.09.2024 вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.01.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутня не була, її представником - адвокатом Амельчишиним О.В. подано клопотання про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають, просять їх задовольнити.

Представник відповідача Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні присутній не був, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи без його участі, просить суд розглянути справу за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг народився батько позивачки ОСОБА_2 про що в книзі реєстрації актів громадянського стану 03.09.1957 зроблено актовий запис №2364. Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 03.09.1957 Дзержинським районним бюро РАГС.

Позивачка ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, про що 03.08.1991 Виконкомом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис №38. Батьками позивачки є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії НОМЕР_4 від 29.01.2008 відділом РАЦС по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер батько позивачки ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 27.05.1994 ВРАГС виконкому Дзержинської районної у місті Ради районних депутатів зроблено актовий запис №94. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим вищевказаним відділом РАЦС 27.05.1994.

ІНФОРМАЦІЯ_9 помер дідусь позивачки по лінії її батька ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів про смерть Голубівською сільрадою Новомосковського району зроблено актовий запис №13. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 25.02.1992.

Відповідно до свідоцтва про право на житло № НОМЕР_1 виданого 25.03.1996 органом приватизації Управлінням соціальних підрозділів в/о «Кривбасруда» ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_7 , якій був рідним дядьком позивачки, належала на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується вказаним свідоцтвом.

ІНФОРМАЦІЯ_10 померла бабуся позивачки ОСОБА_4 , про що 16.01.2001 відділом Державної РАЦС по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис №02. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 виданим 17.07.2012 зазначеним відділом РАЦС.

ІНФОРМАЦІЯ_11 помер брат її батька ОСОБА_7 , 1960 р.н., про що Відділом РАЦС Дзержинського районного управління юстиції у м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 19.10.2001 в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис №1238. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 виданим 19.10.2001 вказаним відділом РАЦС.

05 лютого 2013 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_8 , про що 05.02.2013 Виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області складено актовий запис №1. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 . Вказані обставини підтверджуються повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_9 виданим Відділом державної РАЦС по Новомосковському району реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 17.04.2014.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 11.08.2001 завідуючою 4-ї Криворізької державної нотаріальної контори, в.о. завідуючою 3-ї Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №1-1059, зареєстрованого в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі 10/13ПВ за реєстровим №504, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 бабусі позивачки - ОСОБА_4 остання отримала у власність частку 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються зазначеним свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №133456 від 07.03.2003 за позивачкою зареєстровано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується вказаним Витягом.

В державному реєстрі речових пав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності щодо вказаної квартири на інших осіб окрім позивачки відсутні, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №359803257 від 25.12.2023.

Відповідно до довідки Виконкому Металургійної районної у місті ради від 12.10.2020 №14836 4985 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був зареєстрований в кв. АДРЕСА_1 з 17.06.1993 по 04.04.1996.

Відповідно до інформаційної довідки КП"Криворізьке РБТ" ДОР" за вх. № 28211/24 від 08.11.2024 зазначено, що згідно архівної справи, станом на 31.12.2012 р. право власності на нерухоме майно за вищевказаною адресою зареєстроване в КП "Криворізьке РБТ" ДОР" на ім?я: ОСОБА_7 - 1/2 частка, ОСОБА_5 - 1/2 частка.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Отже на час смерті іншого співвласника квартири діяли норми ЦК УРСР 1963 року.

За правилами ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав

державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Такий перехід права власності повинен був бути оформлений належним чином.

Однак відповідач не набув та не оформив своє право власності на частку квартири, оскільки відповідно до законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини, право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Так, за приписами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. (Із змінами, внесеними Указом ПВР N 2135-08 від 15.10.73)

Тобто, ЦК УРСР не містить приписів про те, що в разі відсутності спадкоємців, держава, набуваючи статус спадкоємця, не зобов`язана вчиняти дії на прийняття спадщини, оскільки таке мано переходить до держави саме за правом спадкоємства.

Згідно положень ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 108 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.94, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 р. за №152/361, (надалі за текстом Інструкція) на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заповітів та спадкових справ у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр заповітів та спадкових справ.

При переході спадкового майна до держави свідоцтво про право на спадщину видається відповідному фінансовому органові за письмовою заявою керівника цього органу, оформленою у встановленому порядку.

Пунктом 110. Інструкції визначено, що заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї та про видачу свідоцтва про право на спадщину повинні бути зроблені в письмовій формі.

Згідно п. 112. Інструкції свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною третьою статті 549, частиною другою статті 551 ЦК УРСР - не раніше зазначених строків.

При переході майна за правом спадкоємства до держави свідоцтво про право на спадщину видається відповідному фінансовому органові не раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

За приписами п. 117. Інструкції видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить жилий будинок та інше нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), державний нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, довідку-характеристику бюро технічної інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів.

У тому випадку, коли правовстановлюючий документ на майно, що підлягає реєстрації, повертається спадкоємцеві (свідоцтво про реєстрацію чи технічний паспорт на автомототранспортний засіб, іншу самохідну машину або механізм, судновий білет чи свідоцтво тощо), державний нотаріус перевіряє документ, про що робить відмітку на заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину або на примірнику цього свідоцтва, який залишається у справах державної нотаріальної контори.

Згідно п. 118. Інструкції державний нотаріус роз`яснює, що свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, повинно бути зареєстровано у відповідному органі.

За приписами ст. 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність" 697-12, цим Кодексом, іншими законодавчими актами. ( Із змінами, внесеними Законом N 3718-12 від 16.12.93)

Указом Президента України від 09.12.1997 №1342/97 затверджено Положення про Державний комітет будівництва, архітектури та житлової політики України, яким на Комітет покладено здійснення функцій координації і нормативно-методичного забезпечення діяльності бюро технічної інвентаризації та впровадження системи державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п 1.1. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на

об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.98 №121 (надалі за текстом Інструкція Держкомбуду), ця інструкція визначає порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні.

За приписами п. 1.4. Інструкції Держкомбуду державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.).

Відповідно до п. 1.5. цієї ж інструкції державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації.

Згідно п. 1.6. Інструкції Держкомбуду державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.

Пунктом 1.7. вказаної інструкції встановлено, що реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна.

Положеннями п. 1.9. Інструкції Держкомбуду визначено, що до об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться: а) житлові і нежитлові будинки, садові будинки, дачі, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках вулиць, площ і провулків під окремими порядковими номерами; б) вбудовані в житлові будинки нежитлові приміщення (як частини цих будинків); в) квартири багатоквартирних будинків.

Таким чином відповідач не набув права власності на частину спірної квартири, оскільки не подав нотаріусу відповідну заяву у строки визначені законодавством, яке діяло на час відкриття спадщини.

В свою чергу з прийняттям ЦК України 2004 року змінилися норми законодавства, які регулюють правовідносини, щодо набуття права власності на спадкове майно в разі відсутності спадкоємців за законом та за заповітом.

Так, відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень з 01.01.2004 набрав чинності ЦК України в новій редакції.

За приписами п. 4. Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно абзацу 2-го п. 5. Прикінцевих та перехідних положень правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Відповідно до п. 8. Прикінцевих та перехідних положень правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Встановлено, що володіння позивачкою майном розпочалося з 11.01.2001 після сметрті її баби ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ЦК УРСР позивачка не є спадкоємцем після смерті її рідного дядька ОСОБА_7 . Тому спадщина, яка залишилася після його смерті є відумерлою.

Отже, враховуючи, що відумерла спадщина відкрилася більше чим за 1 рік до набарння 01.01.2004 чинності ЦК України, у відповідності до абзацу 2-го п. 5. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року до триваючих правовідносин щодо відумерлої спадщини підлягають застосуванню положення ст. 1277 ЦК України положеннями якої, в редакції станом на 01.01.2004 року передбачено таке.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1).

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (ч. 2).

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч. 3).

На теперішній час ст. 1277 ЦК України має наступну редакцію.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою .

Особи, які мають право або зобов`язані подати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання із Спадкового реєстру інформації про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (ч. 2 ст. 1277 ЦК України).

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

Тобто, на теперішній час відповідач не є власником спадкового майна, тобто в продовж всього часу відкритого та законного як співвласника володіння та користування позивачкою спірною квартирою, остання є нічійною.

В такому випадку є всі підстави для визнання за за позивачкою ОСОБА_11 права власності на нічійну частину спірної квартири.

Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. ст. 328 ЦК України).

Безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий (ч. 1 ст. 335 ЦК України).

Згідно ч. 2 цієї ж статті безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 2 цієї ж статті особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України).

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Отже, враховуючи, відкрито та безперервно володіє та користується усією квартирою, в т.ч. 1/2 частиною квартири, яка належала ОСОБА_7 , що підтверджується доказами, які знайшли своє підтвердження у суді, тому, за таких обставин, позов слід задовольнити.

Питання судових витрат підлягає вирішенню на підставі ст.141 ЦПК України.

Так як позивачем не сплачено в повному обсязі суму судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом, а тому залишок несплаченої суми судового збору підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 у розмірі 3067,05 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст.10-13, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку набувальної давності право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 3067,05 грн. (три тисячі шістдесят сім гривень, п`ять копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко