Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2987/24
номер провадження 2/695/381/25

25 лютого 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.
за участю секретаря с/з Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор плюс» до ОСОБА_1 ; Кредитної спілки «Центр фінансових послуг»; Кредитної спілки «Фортеця»; третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, -
07.08.2024 р. представник позивача ТОВ «ФК «Вектор плюс» - за довіреністю адвокат Андрюхіна А.Р. звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом у якому просила зняти арешти з квартири, яка на праві власності належить ТОВ «ФК «Вектор плюс», та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладених:
- постановою, серія, номер: 8824095 від 25.11.2008р., виданою ВДВС Золотоніського міськрайонного управління юстиції, правонаступником якого є Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Реєстраційний номер обтяження: 13955715, зареєстровано 25.11.2008;
- постановою, серія, номер: 9234901 від 20.10.2008р., виданою ВДВС Золотоніського міськрайонного управління юстиції, правонаступником якого є Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Реєстраційний номер обтяження: 13955681, зареєстровано 20.10.2008.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 07.02.2007року ОСОБА_1 уклала з АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», Кредитний договір № 2301/0207/88-767. У забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором був укладений Іпотечний договір №2301/0207/88-767-7-1 від 08.02.2007 року, згідно якого ОСОБА_1 передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язання квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс», відповідно до Договору факторингу №15 свої права вимоги за зобов`язаннями позичальника за вказаним кредитним договором. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек.
Згідно з положеннями вказаного договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» набуло право вимоги, в тому числі за договорами про надання споживчого кредиту № 2301/0207/88-767 від 07.02.2007 року з усіма забезпечувальними договорами, в тому числі за іпотечним договором від 08.02.2007 року, предметом якого є вказана вище квартира.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту та Іпотечним договором, керуючись Законом України «Про іпотеку» ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернуло стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку та зареєструвало за собою право власності на вищезазначену квартиру, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Однак, позивач реалізувати заставне майно не може, оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на об`єкт нерухомого майна, тобто вказану квартиру АДРЕСА_2 , накладено обтяження, а саме вказані вище арешти, що унеможливлюють його відчуження, тим самим порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 13.08.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач скерував до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на задоволенні позову наполягає.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подала, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог була повідомлена належним чином, оскільки у приміщенні суду особисто отримала копію позовної заяви з додатками про що міститься розписка ОСОБА_1 на конверті, який додано до матеріалів справи.
Представник відповідача КС «Центр Фінансових Послуг» у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час, місце, а також суть позовних вимог був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Представник відповідача, ліквідатор КС «Фортеця» Пилипенко Т.В. надав письмові пояснення, які отримано 23.10.2024р. та відповідно до яких арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може бути знято тільки у разі закінчення виконавчого провадження, що відповідає нормам ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавче провадження №8824095, в рамках якого було накладено арешт на майно було закрито у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу, оскільки боржник чи майно не були виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»). Таким чином повернення виконавчого документу не може бути підставою для зняття арешту відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому вимоги позовної заяви не є достатньо обґрунтованими. У судове засідання представник відповідача не з`явився із невідомих суду причин.
Представник третьої особи - Золотоніський ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду листа у якому розгляд справи просив проводити за його відсутності, вирішення позовних вимог поклав на розсуд суду.
Враховуючи викладене, суд, керуючись ст. 223 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.
Згідно із ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частинах 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи судом було встановлено, що 07.02.2007 року ОСОБА_1 уклала з АКБ «ТАС-Комерцбанк» кредитний договір № 2301/0207/88-767, копія якого міститься в матеріалах справи.
У забезпечення належного виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором був укладений Іпотечний договір №2301/0207/88-767-Z-1 від 08.02.2007 року, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15, за яким здійснено відступлення права вимоги за зобов`язаннями позичальника, в тому числі за вказаним кредитним договором.
Згідно 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір відступлення за іпотечними договорами, в тому числі за Іпотечним договором, що виступав забезпеченням зобов`язання за договором №2301/0207/88-767 від 07.02.2007 року, що вбачається з копії договору та витягу з Додатку №1 до договору та витягу з реєстру заборгованостей боржників.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту, керуючись ЗУ «Про іпотеку» ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернуло стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку та зареєструвало за собою право власності на вищезазначену квартиру.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №386204713 від 10.07.2024 року, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ТОВ «ФК «Вектор Плюс», накладено ряд обтяжень, серед яких обтяження:
- Реєстраційний номер обтяження: 13955715, зареєстровано: 25.11.2008 року, вид обтяження: арешт майна, підстава: постанова №8824095 від 25.11.2008 року, видана відділом державної виконавчої служби Золотоніського МРУЮ.
- Реєстраційний номер обтяження: 13955681, зареєстровано: 20.10.2008 року, вид обтяження: арешт майна, підстава: постанова №9234901 від 20.10.2008 року, видана відділом державної виконавчої служби Золотоніського МРУЮ.
Позивачем до матеріалів справи додано копію рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/1830/23 від 08.02.2024р. із змісту якого вбачається, що ТОВ «ФК «Вектор плюс» просив зняти арешти з квартири АДРЕСА_2 в тому числі, арешти під реєстраційним номером обтяження: 13955715 та номером обтяження: 13955681. Однак у задоволенні цих вимог позивачу було відмовлено, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача.
Вказаним рішенням суду встановлено, що у ВП №8824095 боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем КС «ЦФП», а у ВП №9234901 боржником є ОСОБА_1 , стягувач КС «Фортеця».
Вказані обставини встановлені рішенням суду по справі №695/1830/23, а тому враховуються судом на підставі ч. 5 ст. 82 ЦПК України, крім того підтверджуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №386204713 у якому міститься відомості про обтяження та підстави їх накладення.
Як вбачається із даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, ВП №8824095 та ВП №9234901 відсутні.
Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам суд зазначає наступне.
Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону, запис про скасування державної реєстрації прав до державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.
Згідно з ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду; Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Як вбачається з приписів ч.ч. 1 та 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань або продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі.
Згідно з ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Доводи сторони позивача про те, що арешт заставленого майна порушує пріоритетне право позивача, як іпотекодержателя є слушними та судом приймається до уваги. Слід зазначити, що наявність арешту іпотечного майна перешкоджає іпотекодержателю реалізувати свої права.
Аналізуючи наведені вимоги закону слід дійти висновку про те, що позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладення арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, обмежує забезпечене іпотекою право позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 31 жовтня 2018 року у справі №923/1105/17.
Суд бере до уваги, що іпотека виникла за договором іпотеки ще 08.02.2007р. в той час як вказані обтяження у вигляді арешту майна були зареєстровані в жовтні та листопаді 2008 року.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.05.2020 р. у справі 3554/8004/16 зроблено висновок, що інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно на яке накладено арешт належить їм, а не боржникові можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Ураховуючи встановлені обставини справи та те, що право іпотеки виникло до винесення постанов, на підставі яких накладено арешти на нерухоме майно, яке на час розгляду справи в суді вже належить позивачу, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту є правомірними.
Щодо кола відповідачів у даній справі, суд зазначає, що відповідачем у справі може бути фізична або юридична особа, а також держава (ч.2 ст.48 ЦПК України) до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача і яка, за твердженням позивача, є або порушником його прав, або необґрунтовано, на думку позивача, оспорює його права, і на якого внаслідок цього може бути покладено обов`язки судовим рішенням.
Аналогічні роз`яснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно якого оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19)).
З огляду на викладене, ОСОБА_1 як боржник та КС «Центр Фінансових Послуг» та КС «Фортеця» як стягувачі є належними відповідачами у даній справі, оскільки саме в інтересах стягувачів було накладено арешт на вказане спірне майно. Крім того виконавче провадження не здійснюється, правонаступники стягувачів відсутні, а задоволення позову за вказаних вище підстав ефективно захистить порушені права позивача.
За таких підстав суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10-13, 76-81, 133-141, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор плюс» до ОСОБА_1 ; Кредитної спілки «Центр фінансових послуг»; Кредитної спілки «Фортеця»; третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна задовольнити.
Скасувати арешти квартири за адресою: АДРЕСА_1 накладені:
- постановою, серія, номер: 8824095 від 25.11.2008р., виданою ВДВС Золотоніського міськрайонного управління юстиції, правонаступником якого є Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Реєстраційний номер обтяження: 13955715, зареєстровано 25.11.2008;
- постановою, серія, номер: 9234901 від 20.10.2008р., виданою ВДВС Золотоніського міськрайонного управління юстиції, правонаступником якого є Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Реєстраційний номер обтяження: 13955681, зареєстровано 20.10.2008.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.В. Середа