Справа № 175/4394/24
Провадження № 2/175/724/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" березня 2025 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, ) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 05.10.2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Авентус Україна» електронний договір про надання споживчого кредиту № 4876916. Відповідач умови укладеного кредитного договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 65600 грн, що складається з: 20000 грн - тіло кредиту та 45600 грн - нараховані відсотки. 17.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 4876916. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань, відповідачу нараховано інфляційні втрати у сумі 18433 грн 60 коп та 3 % річних у сумі 4108 грн 54 коп.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідач через свого представника надіслав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не довів факт укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна», зокрема не надав доказів, що відповідач здійснив реєстрацію на сайті ТОВ «Авентус Україна», отримав електронний підпис та підписав договір ввівши пароль-ідентифікатор. Також зазначено, що позивач не надав доказів перерахування грошових коштів, як і не надав доказів приналежності відповідачу платіжної картки, реквізити якої зазначені в договорі, жодного первинного документа на підтвердження факту видачі ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів також не надано.

Представник позивача через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що відповідач, оформлюючи кредитний договір, заходить на вебсайт ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з правилами, паспортом споживчого кредиту. На підтвердження укладання договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна» було надано договір, який підписаний відповідачем шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «M152209», при цьому кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, а тому сторони досягли всіх істотних умов укладеного договору. Разом з тим, зазначено, що оскільки ТОВ «Авентус Україна» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками також не може. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, зазначений платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків (додається до позовної заяви) та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом.

Також через систему «Електронний суд» представник відповідача надіслав додаткові пояснення, в яких наголошує на тому, що позивачем не надано доказів ідентифікації, верифікації чи отримання одноразового ідентифікатора M152209, який нібито використано для підписання договору, а надана довідка ТОВ «Контрактовий дім» № 2351 від 20.01.2023 року не є первинним документом та не містить інформацію про платника, а також інформацію про призначення платежу, у зв`язку з чим факт укладення кредитного договору не підтверджений жодними належними доказами.

10.02.2025 року представник позивача надіслав заяву про зміну найменування позивача, відповідно до якої рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

У судове засідання учасники справи не з`явилися, просили розгляд справи здійснювати без їх участі.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом вставновлено наступне.

05.10.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна», за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4876916 про надання споживчого кредиту.

Для безпосереднього оформлення кредиту, ОСОБА_1 пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» та обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Авентус Україна» зробило ОСОБА_1 пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, з якими останній ознайомився до моменту укладання.

Після прийняття ОСОБА_1 умов кредитного договору, з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М152209».

Згідно п. 1.3. кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн

Як вбачається з довідки про успішність операції, згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» № 087/20-П від 08.07.2020 року, 05.10.2021 року о 17:31 год, на платіжну картку НОМЕР_1 були зараховані 20000 грн.

Згідно відповіді АТ «Акцент-Банк» від 04.12.2024 року, картка N? 062656 емітована на ім?я ОСОБА_1 .

Пунктом 1.4. кредитного договору визначений строк кредиту - 30 днів.

Згідно п. 1.5.2. кредитного договору Знижена процентна ставка 1,805 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживачу межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв?язку з цим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

ОСОБА_1 також підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М152209» таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача за кредитним договором.

Згідно картки обліку (розрахунку заборгованості) договору про надання споживчого кредиту від 05.10.2021 року, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 65600 грн, що складається з: 20000 грн - тіло кредиту та 45600 грн - нараховані відсотки.

17.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №17.01/23-Ф), згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 4876916.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано договір № 4876916 про надання споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки до договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, які містять узгоджені відсоткові ставки за користування кредитними коштами та підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Дані докази суд визнає належними, допустимим та достатніми для підтвердження того, що ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладеного кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису.

При цьому суд критично ставиться до тверджень представника відповідача про те, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача, зокрема, первинного документа на підтвердження факту перерахування ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів, оскільки судом було досліджено електронні докази, надані позивачем на вимогу ухвали суду про витребування доказів, зокрема, з довідки від20.01.2023 року №2351 про успішність операції вбачається, що 05.10.2021 року о 17:31 год, на платіжну картку НОМЕР_1 були зараховані 20000 грн, яка згідно відповіді АТ «Акцент Банк» емітована на ім?я ОСОБА_1 . Факт зарахування кредитних коштів у розмірі 20000 грн також підтверджується випискою з картки про рух коштів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

На підставі викладеного, дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, надавши оцінку доказам, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних, нараховані за період з лютого 2022 року по січень 2024 року.

При цьому суд звертає увагу на те, що всі нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, здійснених фактором до моменту набуття права вимоги, а саме до 17.01.2023 року, є неправомірними, адже такі компенсаційні нарахуванням можуть бути нараховані фактором виключно після отримання права вимоги за зобов`язанням.

Крім того, законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року передбачено, що у період дії воєнного стану позичальники звільняються від відповідальності, передбаченою ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1802 грн 80 коп.

Щодо витрат на правову допомогу, суд виходив з наступного.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 року, звіт про надання правової допомоги, рахунок на оплату по замовлення від 06.03.2024 року, платіжну інструкцію в національній валюті від 06.03.2023 року, з яких вбачається, що вартість послуг, зазначених у акті становить 10000 грн.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 27, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, ) заборгованість за кредитним договором № 4876916 від 05.10.2021 року у розмірі 65600 грн 00 коп. (шiстдесят п`ять тисяч шiстсот гривень)

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, ) сплачений судовий збір у розмірі 1802 грн 80 коп. (одна тисяча вісімсот дві гривні вісімдесят копійок).

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, ) витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель