Провадження №2/367/1831/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Собіній М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з ОСОБА_2 мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва № 754/16892/18 від 09 вересня 2019 року шлюб розірвано між ними. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25.08.2020 року по справі № 367/1517/20 задоволено її позов до ОСОБА_2 та призначено стягнути з останнього аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно на кожного починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду, а саме 27.02.2020 року, до моменту досягнення дітьми, а саме 30 квітня 2031 року та 12 серпня 2033 року. Однак, розмір аліментів, які були призначені від 27.02.2020 року в твердій грошовій сумі не відповідають сучасним потребам дітей, оскільки на момент подання позову вартість витрат на дітей суттєво збільшилась, зокрема за 4 роки підвищився прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, відчутно здорожчали - вартість одягу, продуктів харчування, харчування в школі (оплата харчування за одну дитину в місяць становить 1260 грн. 00 коп.), оздоровлення, засобів гігієни, лікування, занять в спортивних секціях, додаткових занять з англійської мови, базових послуг і тд. Крім цього, після припинення шлюбних відносин відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, взагалі не виходить на контакт до дітей, не вітає їх зі святами, не цікавиться їх життям та ігнорує заклики до виконання батьківських обов`язків, в тому числі не забезпечує здобуття дітьми повної загальної середньої освіти та готування їх до самостійного життя. Оскільки, вона позбавлена можливості повідомити відповідача щодо обов`язку брати участь у вихованні дітей, формуванні їх світогляду, необхідності зміни вже існуючого розміру аліментів, так як останній не виходить на зв`язок, а тому вимушена робити це в судовому порядку. Враховуючи те, що вихованням дітей займається виключно тільки вона, а саме: вона особисто змушена сина, який навчається в першу зміну, та доньку, яка навчається в другу зміну, завозити до навчальних закладів та забирати їх звідти; виключно нею дітям купується одяг, іграшки, продукти харчування, готується їжа; виключно нею оплачуються додаткові гуртки та освітні послуги для дітей; робляться уроки з дітьми. Вона немає можливості працювати, що призводить до того, що вона сама не може в повній мірі матеріально забезпечити себе та спільних з відповідачем дітей, навіть враховуючи 6000 грн. 00 коп., які сплачує відповідач щомісячно на виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25.08.2020 року у справі № 367/1517/20. Наразі відповідач працює, і як він повідомив, має доходи на достатній рівень проживання, які він витрачає у своїх цілях, належним чином не дбаючи про дітей. Інших дітей, окрім їх спільних дітей, а також непрацездатних батьків відповідач немає, аліментів нікому не платить. Також, відповідач є власником: 1/2 житлового будинку загальною площею 168,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 земельної ділянки площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; садового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Тому, виходячи з інтересів дітей, їхніх потреб для повноцінного та всестороннього розвитку, вважає, що щомісячний розмір аліментів повинен складати не менше 12 000грн. 00 коп. (по 6000 грн. 00 коп. на одну дитину). Просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25.08.2020 року по справі № 367/1517/20, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утримання малолітніх дітей; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 12 000 грн. 00 коп. щомісячно (по 6 000 грн. на одну дитину), починаючи від дня набрання чинності рішенням суду та до моменту досягнення дітьми повноліття.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Шокуровим Ю.Л. через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, вважає її не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Так, дійсно в шлюбі у сторін народилися діти - ОСОБА_3 2013 року народження та ОСОБА_4 2015 року народження. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25.08.2020 року по справі № 367/1517/20 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та призначено стягнути з останнього аліменти на утримання дітей по 3 000 грн. у твердій грошовій формі. Зазначені обставини відповідач не заперечує. Однак, позивачка не обґрунтовано намагається збільшити розмір аліментів у твердій грошовій формі. Так, в своїй позовній заяві, як на підставу для збільшення розміру аліментів, позивачка посилається на те, що за останні 4 роки збільшились витрати на оздоровлення, заняття в спортивних секціях, додаткових занять з англійської мови і тд. Однак, позивачка підміняє поняття - аліменти з поняттям - додаткові витрати. Так, аліменти це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін. Всі інші витрати не відносяться до складу аліментів. Також, як на підставу для збільшення розміру аліментів, позивачка посилається на те, що вона зверталась до Гостомельської селищної військової адміністрації з заявою про вжиття відносно відповідача відповідних заходів впливу. Однак, зазначені дії не є підставою для збільшення розміру аліментів. Також, позивачка акцентує увагу на тому, що вона не має можливості працювати, так як возить дітей до школи, готує їм їжу, вчить уроки. На разі, діти вже доволі самостійні та можуть відвідувати школу без сторонньої допомоги, зокрема позивачки, а тому остання має можливість працевлаштуватись та також приймати учать в утриманні дітей, що кореспондується з вимогами ст. 141 СК України, згідно якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ще однією з підстав для збільшення розміру аліментів позивачка зазначає те, що у власності відповідача є нерухоме майно, а саме 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки в смт. Гостомель та садовий будинок в Житомирській області. Однак, наявність зазначеного нерухомого майна не є підставою для збільшення розміру аліментів, так як відсутні відомості про можливе використання цього майна з метою отримання прибутку. Також, позивачка посилається на слова відповідача про те, що він має доходи на достатній рівень проживання та які він витрачає у своїх цілях. Однак, позивачка ні яким чином не довела доказами факт отримання достатнього доходу відповідачем. Відповідно до офіційного джерела, яким є довідка Форма ОК - 5, останнім місцем роботи, з якого відповідач отримує дохід - є ФОП ОСОБА_5 . З 2024 рік відповідач отримує дохід в розмірі 8 400 грн. на місяць, що є достатнім доказом в розумінні вимог ч. 1 ст. 80 ЦПК України. Приймаючи до уваги зазначений доказ, та при збільшенні розміру аліментів, у відповідача виникає потенційна можливість накопичувати заборгованість по аліментам, що в свою чергу ні яким чином не принесе користь дітям. Позивачка не довела факт покращення матеріального становища відповідача, погіршення здоров`я свого або дітей, а тому є всі правові підстави для відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про слухання справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник подав заяву про слухання справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України.

Згідно з частиною другою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно рішення Ірпінського міського суду Київсьої області від 14 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду, а саме 27.02.2020 року до моменту досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стягнуто з відповідача, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду, а саме 27.02.2020 року до моменту досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно платіжних інструкцій доданих до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за харчування учня 4-Б класу ОСОБА_4 за вересень оплатила 1260 грн (платіжна інструкція № Х8Н9-МЕ4Н-КРТА-АТА4 від 10.09.2024), ОСОБА_1 за харчування учня 4-Б класу ОСОБА_7 за жовтень оплатила 1020 грн (платіжна інструкція № ЕР07-АТЕТ-15С4-Н9А6 від 10.10.2024), ОСОБА_1 за харчування учениці 6-Д класу ОСОБА_8 за листопад оплатила 960грн (платіжна інструкція № ВЕ2А-2ККК-08Т4-5341 від 17.11.2024).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 391078263 від 15.08.2024 року ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку загальною площею 168,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2014 року, право власності оформлено 23.06.2016 року та 1/2 частка земельної ділянки площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2014 року, право власності оформлено 09.10.2014 року. Також ОСОБА_2 є власником садового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 33847977 з 19.12.2011 року згідно договору дарування.

Крім того, згідно даних довідки форми ОК-5 ОСОБА_2 мав наступний дохід: за 2020 рік 57998,18грн., за 2021 рік 31422,07грн., за 2022 рік 70460,10, за 2023 рік 84000,00грн., за 2024 рік 75 600,00грн. Згідно даних по місяцях за 2024 рік дохід становить з січня по лютий становить по 8400грн. щомісяця, з жовтня по грудень 2024 року відомості щодо доходів відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №759/10277/18, провадження №61-22317св19.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Отже, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Позивач зазначає, що розмір аліментів, які були призначені з часу ухвалення рішення підлягає збільшенню, оскільки, вартість витрат на дітей суттєво збільшилась, зокрема за 4 роки підвищився прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, відчутно здорожчали - вартість одягу, продуктів харчування, харчування в школі, оздоровлення, засобів гігієни, лікування, занять в спортивних секціях, додаткових занять з англійської мови, базових послуг і тд.

Однак, позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведені обставини про витрати, їх розмір, яких потребують діти (на харчування, одяг, навчання, книги, розваги, відвідування секцій, репетиторів тощо) і, які б визначалися у розмірі по 6000грн. 00коп . на кожного, як просить позивач.

Крім того, позивачем не доведено про наявність достатнього доходу відповідача належними та допустимими доказами. Твердження позивача, про те, що відповідач працює та про те, що він їй повідомив, що має доходи на достатній рівень проживання, які він витрачає у своїх цілях, належним чином не дбаючи про дітей не є належними та достатніми доказами майнового стану та наявність доходів на достатній його рівень проживання.

Таким чином, з поданих учасниками розгляду належних та допустимих доказів суд не вбачає, що матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 покращилося, також не надано жодних доказів щодо зміни сімейного стану чи стан здоров`я платника аліментів.

Обставини позову щодо відсутності зв`язку з відповідачем та його самоусунення від участі у розвитку та вихованні дитини, викладені у позові та надані тому докази судом не досліджувались, адже дане питання не стосуються предмету справи, оскільки, позивачем не ставиться питання щодо наявності заборгованості у сплаті відповідачем аліментів.

Також позивачем не надано суду і жодних належних доказів щодо погіршення її матеріального становища, сімейного стану чи стан її здоров`я, чи здоров`я дітей.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, про те що вона немає можливості працювати, що призводить до того, що вона не може в повній мірі матеріально забезпечити себе та спільних з відповідачем дітей, навіть враховуючи 6000 грн. 00 коп., які сплачує відповідач щомісячно на виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14.08.2020 року у справі № 367/1517/20, що свідчить про погіршення її матеріального стану.

Суд не приймає до уваги заявлені підстави щодо збільшення витрат на оздоровлення дітей, заняття їх спортивних секціях, інших додаткових секціях, оскільки такі не є належними та допустимими доказами на підтвердження обставин, які в розумінні статті 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, що є предметом розгляду даної справи. Понесення позивачкою додаткових витрат на дитину не є предметом спору в цій справі і може бути підставою для пред`явлення окремого позову про їх стягнення відповідно до приписів ст.185 СК України.

Однак, витрати позивача на поїздки та відпочинок, придбання одягу, взуття, іграшок, продуктів харчування та солодощів для дитини, у тому числі під час відпочинку дитини з батьком, та навчання дитини з метою здобуття освіти в приватній школі, не є тими витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України. Вказані витрати є витратами на утримання дитини, тобто аліментами (постанова Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 (провадження № 61- 425св23)).

Під час розгляду справи, за результатами досліджених по справі доказів, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 6000грн. 00коп., враховуючи його доходи. Крім того, сам по собі факт наявності нерухомого майна, не може свідчити про те, що у 2024 році його матеріальний стан покращився настільки, що він міг би сплачувати аліменти на дітей у тому розмірі, який просить позивач. Крім того, суд звертає увагу, позивачем не подано суду жодних даних щодо зміни стану здоров`я та матеріальне становище дітей; зміни сімейного стану та стану здоров`я, наявності нерухомого майна у платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей: віком від 06 до 18 років станом на 01.01.2024 в розмірі 3196,00 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

При визначенні розміру аліментів згідно рішення Ірпінського міського суду від 14.08.2020 року було враховано те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, зокрема, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року внесено зміни до ч. 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Слід зазначити, що призначений розмір аліментних платежів 3000,00грн не є меншим як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений чинним законодавством і такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини на даний час.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, враховуючи, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням суд може змінити за позовом платника про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів, а також те, що розмір призначених аліментів має бути обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для розумного задоволення потреб неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів є необґрунтованими та недоведеними, оскільки, позивачем не надано жодних належних доказів, того, що її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я погіршилися, чи ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів, крім того, станом на 18.02.2025 року призначений розмір аліментів не є меншим як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений чинним законодавством і такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини на даний час, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141,180-182, 184, 192 СК України, ст. 12, 81, 83, 89, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза