Справа № 308/4804/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Гусонька З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2024 року (повний текст ухвали складено 22.04.2024, головуюча суддя Дергачова Н.В.) у справі за заявою Державної казначейської служби України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у цивільній справі №308/4804/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, про відшкодування завданої моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст вимог заяви

У березні 2024 року Державна казначейська служба України звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.09.2023 у справі № 308/4804/22. Вказаним рішенням було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до першого відповідача - Закарпатської обласної прокуратури, другого відповідача - Державної казначейської служби України про відшкодування завданої моральної шкоди, задоволено частково.

Ухвалено стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 1 098 800,00 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Вказане рішення було змінено постановою Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2024 в частині розміру відшкодування моральної шкоди - апеляційним судом було зменшено розмір моральної шкоди до суми 1 045 200,00 грн. У решті розміру вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Заява Державного казначейства обґрунтована тим, що на теперішній час виконання виконавчого листа по справі № 308/4804/22 у спосіб визначений у судовому рішенні неможливе. У своїх доводах заявник посилається на висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 18.10.2023 у справі №705/4489/20, від 25.10.2023 у справі №291/383/19, згідно з якими не допускається стягнення з Казначейства моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказує, що держава не відповідає за зобов`язаннями створених нею юридичних осіб, а юридичні особи не відповідають за зобов`язаннями держави, згідно зі ст. 1176 ЦК України. Зазначає, що неможливо ототожнювати державу і державний бюджет з конкретним органом державної влади - юридичною особою публічного права, якою є, зокрема, Державна казначейська служба України.

Посилається на те, що за результатами розгляду справи № 910/23967/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомості про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, однак не в резолютивній частині рішення.

У зв`язку з наведеним Державна казначейська служба просила змінити спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.09.2023, шляхом обрання належного способу його виконання :

-стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , 1 045 200,00 грн. (один мільйон сорок п`ять тисяч двісті гривень 00 коп.) грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2024 року у задоволенні заяви боржника Державної казначейської служби України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення відмовлено повністю.

Суд першої інстанції зазначив, що, ухвалюючи рішення, судом дотримано вимоги Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 у відповідній редакції.

Суд мотивував відмову у задоволенні заяви тим, що оскільки судове рішення, про порядок виконання якого звернувся заявник, було предметом перегляду в апеляційній інстанції та не зазнало будь яких змін, суд не вбачає документальних та нормативних підстав для зміни порядку виконання рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи інших учасників справи

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2024 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Казначейства та змінити спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.09.2023 по справі № 308/4804/22, шляхом обрання належним способом: стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

Апелянт вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки задоволення заяви Державної казначейської служби України є необхідним для належного виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.09.2023. Зазначає, що неможливо ототожнювати державу і державний бюджет з конкретним органом державної влади - юридичною особою публічного права, якою є, зокрема, Державна казначейська служба України.

Вказує, що у ряді рішень Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, сформульовано висновки, що не допускається стягнення з Казначейства моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень; резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомості про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, однак не в резолютивній частині рішення.

Стверджує, що визначивши у резолютивній частині рішення безспірне списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у рішенні від 01.09.2023 по справі № 308/4804/22 застосував такий спосіб захисту прав позивача, що робить неможливим належне виконання судового рішення Казначейством.

Оскільки згідно з Конституцією України та ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому виконанню, однак спосіб у вигляді, зокрема, стягнення коштів безпосередньо з Казначейства, призведе до нецільового використання бюджетних коштів та, як наслідок, унеможливить належне виконання рішення суду по справі № 308/4804/22, Державна казначейська служба України вважає за необхідне змінити та встановити спосіб і порядок виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.09.2023 по справі № 308/4804/22.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Посилаючись на положення законів «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», «Про виконавче провадження», Положення про Державну казначейську службу України, затверджене Указом Президента України від 13.04.2011 року №460/2011, якими визначено повноваження Державної казначейської служби України щодо виконання рішень суду, вважає, що заява Державної казначейської служби України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у цивільній справі №308/4804/22 не підлягає задоволенню, оскільки, в порушення вимог частини третьої ст.435 ЦПК України, не містить і не доводить обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Зазначає, що з аналізу заяви про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення з великим ступенем ймовірності можна стверджувати, що єдиною підставою та метою її подання є затягування строків виконання судового рішення.

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 07.05.2024 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою керівника Закарпатської обласної прокуратури на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.09.2023 та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2024, справу було направлено до суду касаційної інстанції.

Постановою Верховного суду від 02.07.2024 касаційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури залишено без задоволення. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.09.2023 в незміненій після апеляційного перегляду частині, та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2024 залишено без змін.

До апеляційного суду справа надійшла 27.11.2024.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи в межах вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2023 року, ухваленим у цивільній справі №308/4804/22, частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 1 098 800,00 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Вказане рішення було змінено постановою Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2024 в частині розміру відшкодування моральної шкоди - апеляційним судом було зменшено розмір моральної шкоди до суми 1 045 200,00 грн. У решті розміру вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 липня 2024 року касаційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури залишено без задоволення. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.09.2023 в незміненій після апеляційного перегляду частині, та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2024 залишено без змін. У рішення касаційного суду зазначено, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із заявою ОСОБА_1 від 21.03.2024 про видачу виконавчого листа, такий отримано ОСОБА_1 27.03.2024 (а.с.172 том 2)

Листом Державної казначейської служби України повідомлено ОСОБА_1 , що виконавчий лист з 29.04.2024 обліковується у Казначействі за бюджетною програмою за КПКВК 3504030 «Заходи щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратур і суду ...»; безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження судових рішень до органів Казначейства за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у держаному бюджеті на зазначену мету; Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» бюджетною програмою передбачено 150 млн. грн.; станом на 02.05.2024 у Казначействі за бюджетною програмою обліковується невиконаних виконавчих документів на суму понад 277,77 млн. грн., які надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа у справі №308/4804/22 (а.с.59 том 3).

Державна казначейська служба України як на підставу необхідності встановлення або зміни способу та порядку виконання судового рішення у цивільній справі №308/4804/22 посилається на необхідність обрання способом стягнення з Державного бюджету України, без визначення боржником Державної казначейської служби України, мотивуючи це тим, що «стягнення коштів безпосередньо з Казначейства призведе до нецільового використання бюджетних коштів та, як наслідок, унеможливить належне виконання рішення суду по справі №308/4804/22».

Застосовані норми права

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політку у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), а також встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Згідно з абзацом першим пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 15 квітня 2015 року №215 (далі Положення), в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство. Відповідно до покладених на Казначейство завдань, воно здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Згідно Бюджетного Кодексу в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України і управління наявними коштами Державного бюджету України. Зокрема, безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейства України.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України передбачено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення врегульовано Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011.

Згідно з п. 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до п.1 ст. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників 03.08.2011 № 845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

У апеляційній скарзі Державна казначейська служба посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06.02.2019 у справі № 199/6713/14-ц, від 02.06.2021 у справі № 215/3408/18, від 08.08.2021 у справі № 751/7182/19, від 11.08.2021 у справі № 352/2255/19, від 18.08.2021 у справах № 200/8310/18 і № 591/6891/18, від 10.11.2021 у справі № 346/5428/17, від 13.07.2022 у справі № 757/24363/20, від 25.01.2023 у справі № 753/22826/19, від 18.10.2023 у справі № 705/4489/20, від 25.10.2023 у справі № 291/383/19.

Дослідивши зазначені постанови, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, визначивши у резолютивній частині порядок безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з Державного бюджету України, дотримався висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.07.2022 у справі № 757/24363/20, від 25.01.2023 у справі № 753/22826/19, а також висновки Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі N 910/23967/16, в яких стягнення присуджувалось із Державного бюджету України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищенаведене, безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством з Державного бюджету України.

Оскільки в рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.09.2023 зазначено, що стягнення у відшкодування шкоди підлягає з Державного бюджету України; як повідомлено позивачу та підтверджено представником Казначейства в судовому засіданні апеляційного суду, виконавчий лист обліковується у Казначействі за бюджетною програмою за КПКВК 3504030, на яку в Державному бюджеті України щорічно передбачаються відповідні кошти, тому колегія суддів вважає, що визначений в рішенні суду спосіб виконання рішення не суперечить відповідним нормативним актам, які регулюють порядок виконання рішень суду про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратур і суду. Судом стягнуто кошти саме з Державного бюджету України, а не з Казначейства, як органу виконавчої влади.

Державна казначейська служба не довела наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.09.2023, або роблять його неможливим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що така постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2025 року.

Головуюча:

Судді: