Справа № 462/7411/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О.Б., секретаря судового засідання Кмошик С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання договору недійсним

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №4649/2024/4639388 від 29.05.2024, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на автомобіль Toyota Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_2 ). Свої позовні вимоги мотивує тим, що у провадженні Залізничного районного суду міста Львова перебуває справа №462/3537/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів у розмірі 35 000 доларів США. Позовна заява про стягнення грошових коштів подана 25.04.2024. З метою уникнення в майбутньому неможливості виконання рішення суду ОСОБА_1 26.04.2024 було подано заяву про забезпечення позову у справі №462/3537/24. Постановою Львівського апеляційного суду від 13.08.2024 у справі №462/3537/24 було постановлено рішення накласти арешт на таке майно ОСОБА_2 : земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0899, площею 0,0039 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0838, площею 0,003 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0758, площею 0,0014 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_2 ). У період перебування справи про забезпечення позову №462/3537/24 у провадженні Львівського апеляційного суду ОСОБА_7 29.05.2024 відчужив автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 шляхом укладення договору купівлі-продажу №4649/2024/4639388 від 29.05.2024. Покупцем виступив син ОСОБА_6 - ОСОБА_3 , проте користується даним автомобілем і надалі ОСОБА_8 . Наведені дії ОСОБА_6 направлені на уникнення звернення стягнення на майно. Оскаржуваний договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4649/2024/4639388 від 29.05.2024 вчинений на шкоду ОСОБА_1 (кредитору) (фраудаторний договір), оскільки у випадку винесеня рішення судом у справі про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_1 , то у боржника - ОСОБА_6 буде відсутнє майно для виконання рішення суду. Тому сторони оскаржуваного договору купівлі-продажу №4649/2024/4639388 від 29.05.2024 транспортного засобу «використали право на зло». У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Наданий до суду 06.12.2024 відзив на позовну заяву суд не приймає в силу вимог частини 4 та пункту 2 частини 5 статті 178 ЦПК України, оскільки до відзиву не додано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (стороні позивача).

27.01.2025 представник позивача ОСОБА_9 звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження усправі. Клопотання мотивоване тим, що для розгляду даної справи важливим є набрання законної сили рішенням у справі 462/3537/24 про стягнення грошових коштів, оскільки 05.12.2024 Залізничним районним судом м. Львова у справі №462/3537/24 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 відмовлено. На даний час ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу до Льаваського апеляційного суду на рішення Залізничного районного суду м. Львова, а тому вирішення справи №462/7411/24 є об`єктивно неможливим.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 року та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018 року.

При цьому суд звертає увагу, що підставою для зупинення провадження в справі є не лише існування справи в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи полягає в тому, що обставини, які мають бути встановлені в іншій справі, не можуть бути встановлені цим судом самостійно у даній справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що доводи ОСОБА_9 щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивовані, представником не доведена об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням Львівського апеляційного суду у справі №462/3537/24, а тому суд вважає, що зупинення провадження призведе до затягування строків розгляду справи і є процесуально недоцільним, відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що 23.04.2021 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір, згідно якого ОСОБА_7 прийняв на себе зобов`язання продати, а ОСОБА_1 купити житловий будинок та земельну ділянку за ціною еквівалентною 83 000 доларів США з оплатою цієї суми у гривнях за офіційним курсом НБУ на день укладення основного договору купівлі-продажу. В рахунок належних за основним договором платежів на підтвердження зобов`язання і забезпечення його виконання з метою забезпечення реалізації своїх дійсних намірів щодо купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки та своєї платіжної спроможності, ОСОБА_1 за домовленістю сторін, сплатив ОСОБА_10 гроші в сумі 982 247 грн, що становить еквівалент 35 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу, до підписання попереднього договору /а.с. 13-16/.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.06.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі №462/3537/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в якій позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 35 000 доларів США у гривнях за офіційним курсом долара США на день ухвалення рішення.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.05.2024 у справі 462/3537/24 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13.08.2024 ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03.05.2024 у справі №462/3537/24 скасовано. Накладено арешт із забороною ОСОБА_10 та будь-яким іншим особам, що діють в його інтересах та/або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження відповідних об`єктів на таке майно: земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0899 площею 0,003 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0838 площею 0,0039 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0758 площею 0,0014 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_3 ) /а.с. 21-24/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. від 06.09.2024 у ВП №75989712 накладено арешт на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_3 ) /а.с. 25/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2024 по справі №462/3537/24 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.01.2025 по справі №462/3537/24 відкрито апеляційне провадження у справі.

Судом також встановлено, що 29.05.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу №4649/2024/4639388 транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN-код: НОМЕР_2 ) /а.с. 18-19/.

Звертаючись із позовною вимогою про оскарження договору купівлі-продажу №4649/2024/4639388 автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 , позивач покликається на норми ст. 234 ЦК України, обґрунтовуючи цю вимогу тим, що оспорюваний договір є фіктивним.

Відповідно до ст.ст. 202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст.ст. 204, 209, 210 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Згідно ст.ст. 626, 655 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, вкладених у Постанові від 03.07.2019 року у справі №369/11268/16-ц, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Визнання судом недійсним договору у зв`язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Ознака вчинення його лише для створення враження повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду України від 19.10.2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23.08.2017 року у справі 306/2952/14-ц, від 09.09.2017 року у справі № 359/1654/15-ц., від 09.08.2017 р. по справі №6-2690цс1, від 17.07.2019 року у справі №299/396/17.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу суд перевіряє наявність наступних ознак:1) відповідач відчужив майно після настання строку виконання зобов`язань за договором; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 08 березня 2023 року у справі №127/139995/21, які суд в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису (Постанова Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 523/17429/20).

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

У даній справі встановлено, що згідно договору купівлі-продажу №4649/2024/4639388 транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 від 29.05.2024 продавець ОСОБА_11 передав у власність ОСОБА_3 транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому був проданий ОСОБА_3 , а саме 03.10.2024 на підставі договору купівлі-продажу №8496/24/000805 ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доводено обставин, що дії відповідачів при укладення спірного договору купівлі-продажу транспортного були направлені на фіктивний перехід права власності з метою приховати майно від можливого стягнення, так як в матеріалах справи містяться відомості, що у відповідача ОСОБА_2 є інше нерухоме майно, на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням наведеного, беручи до уваги викладені по справі обставини, встановлені на їх підтвердження докази, зазначені приписи чинного законодавства та правову позицію Верховного Суду, керуючись принципом правової визначеності суд не вбачає в даному правочині ознак фраудаторності, а отже позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задовленні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання договору недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал рішення міститься в матеріалах справи № 462/7411/24. Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.