ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2124/24
Провадження №2/477/518/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

з секретарем Прищак О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання біржового договору дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просив визнати договір № 4-103 купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 25 жовтня 2000 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс», дійсним.

В обґрунтування свого позову вказує, що 25 жовтня 2000 року його мати ОСОБА_5 та відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4-103, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Договір був укладений на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» та зареєстрований в МММБТІ за № 4 від 14.11.2000 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_5 та внаслідок її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на вищевказану квартиру.

Оскільки відповідно до статті 227 ЦК УРСР було передбачено, що договір купівлі продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, а вищевказаний договір купівлі-продажу домоволодіння був укладений на товарній біржі і нотаріально він не засвідчувався, то в даний час позивач не має можливості розпорядитися вказаною квартирою, шляхом прийняття її у спадщину та оформлення права власності.

У зв`язку з тим, що на даний час одна із сторін вищевказаного договору купівлі-продажу бквартири померла, то нотаріально посвідчити такий договір неможливо, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2024 року провадження у справі відкрито та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року постановлено: витребувати з архіву Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області - копію спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач: ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що з позовними вимогами не згодна, оскільки договір купівлі-продажу квартири було укладено 25 років тому, відповідно до чинного законодавства, яке діяло на момент укладення договору, будь-яких зауважень чи заперечень під час укладення договору у сторін не виникало.

Відповідач: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала.

Відповідач: ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

25 жовтня 2000 року ОСОБА_5 та відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4-103, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Договір був укладений на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» та зареєстрований в МММБТІ за № 4 від 14.11.2000 р.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до Довідки № 244 від 22.08.2024 року, виданої Шевченківською сільською радою Миколаївського району, Миколаївської області, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 з 22.06.2004 року по 07.01.2024 року, була знята з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внаслідок смерті ОСОБА_5 , відкрилася спадщина.

За змістом статті 1261 ЦК України, ОСОБА_1 , як син померлої належить до спадкоємців першої черги за законом.

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З копії спадкової справи № 18/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , наданої Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, вбачається, що ОСОБА_1 прийняв всю спадщину, як за заповітом так і за законом, після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

Постановою Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є те, що договір купівлі-продажу квартири від 25 жовтня 2000 року не був посвідчений нотаріально. Також не надано документів, що підтверджували б право власності спадкодавця на квартиру.

Враховуючи, що підставою відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії є невідповідність правовстановлюючого документа вимогам законодавства, та неможливість на даний час приведення спірного договору у відповідність із законодавством України через смерть однієї зі сторін цього договору, право позивача щодо спадкування нерухомого майна визнається порушеним, та підлягає судовому захисту.

Відповідно до статті 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Оскільки спірний договір було укладено 25 жовтня 2000 року, до спірних правовідносин необхідно застосувати ЦК Української РСР.

Відповідно до статті 4 ЦК УРСР цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Згідно зі статтею 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

За загальним правилом, визначеним у статті 227, 47 ЦК УРСР, договори купівлі-продажу нерухомості підлягали нотаріальному посвідченню.

На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу».

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу квартири, дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажуквартири. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Частиною другою статті 47 ЦК УРСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_5 права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого товарною біржою Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс», а не нотаріусом, станом на жовтень 2000 року не суперечило чинному законодавству.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцями - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_5 .

Оскільки сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в КП «Миколаївське МБТІ», тому ОСОБА_5 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу квартири, його виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири. Суд вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з тим, що сторона договору ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання біржового договору дійсним, задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним біржовий договір № 4-103 купівлі-продажу від 25 жовтня 2000 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , укладений на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо;

відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо;

відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо;

Повний текст рішення складений 03 березня 2025 року.

Суддя А. А. Саукова