Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4967/24
Провадження №: 2/332/293/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря Карліної А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Безрукова Світлана Олександрівна, до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Вільнянської міської ради, Державна прикордонна служба України, про визначення місця проживання дитини,

встановив:

У провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Безрукова Світлана Олександрівна, до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Вільнянської міської ради, Державна прикордонна служба України, про визначення місця проживання дитини.

03.03.2025 року на адресу суду надійшла заява адвоката Кіркової Поліни Анатоліївни про забезпечення позову, в якій позивач просила:

1. Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 паспорт НОМЕР_2 виданий 09 серпня 2003 року Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрований: АДРЕСА_1 ) особисто або через третіх осіб, в тому числі: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ), без дозволу матері дитини ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), вивозити за межі території України малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 , видане Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

2. Заборонити службі (управлінню) у справах дітей Запорізької міської ради надавати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 паспорт НОМЕР_2 виданий 09 серпня 2003 року Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрований: АДРЕСА_1 ) особисто або через третіх осіб, тому числі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ), без дозволу матері дитини ОСОБА_1 надавати дозвіл на виїзд за межі території України малолітній ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 , видане Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області).

В обґрунтування вимог заяви зазначено, що після ухвалення рішення від 27.02.2025 про забезпечення позову ОСОБА_1 заборонено без дозволу батька дитини ОСОБА_2 вивозити за межі території України малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Проте на день подання даної заяви дитина знаходиться за межами України. Її вивезла з сестра ОСОБА_2 ОСОБА_5 . Рішення про надання дозволу було отримано шляхом повідомлення до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради недостовірних відомостей про те, що дитина нібито вивозиться до матері. Останній дозвіл на виїзд надано 28.12.2024 року. Станом на 01.03.2025 дитина в Україну не повернулась, до матері не приїжджала.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали, надані на її обґрунтування, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Суть висновків Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» («СristianСatalinUngureanu v. Romania», заява № 6221/14, п.п. 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) зводиться до того, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється. Відповідно до обставин справи «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» мова не йшла про ситуацію, коли є об`єктивні підстави вважати, що зазначений доступ до дитини явно суперечить її інтересам.

Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, п. 76).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 вказує, що сестра відповідача - ОСОБА_5 під приводом вивозу дитини до матері, отримала дозвіл та вивезла дитину за межі України.

Таким чином, у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, що просить позивачка, дійсно може ускладнити поновлення оспорюваних прав позивача у разі задоволення позову.

Заявлений ОСОБА_1 вид заходу забезпечення позову, передбачений нормами чинного законодавства, а саме п. 3 ч. 1ст. 150 ЦПК України, та є співмірним із позовними вимогами.

Крім того, вказаний захід забезпечення позову узгоджується із правами батька дитини, що визначені ст. ст. 141 та 151 Сімейного кодексу України, а також з правами дитини на безперешкодне спілкування із батьком.

Також, даний захід забезпечення позову носить тимчасовий характер та діє до набрання рішенням суду законної сили, а тому не призведе до порушення прав та законних інтересів учасників справи.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про можливість забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вивозити за межі території України малолітню доньку ОСОБА_6 , без дозволу матері дитини, та заборони Службі (управлінню) у справах дітей Запорізької міської ради надавати дозвіл на виїзд дитини за межі території України.

Поряд із цим, судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків позивачці, а також обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 154, 247, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

З метою забезпечення позову:

- Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 паспорт НОМЕР_2 виданий 09 серпня 2003 року Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрований: АДРЕСА_1 ) особисто або через третіх осіб, в тому числі: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ), без дозволу матері дитини ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), вивозити за межі території України малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 , видане Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області;

- Заборонити службі (управлінню) у справах дітей Запорізької міської ради надавати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 паспорт НОМЕР_2 виданий 09 серпня 2003 року Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрований: АДРЕСА_1 ) особисто або через третіх осіб, тому числі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ), без дозволу матері дитини ОСОБА_1 надавати дозвіл на виїзд за межі території України малолітній ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 , видане Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області).

Копію ухвали направити Державній прикордонній службі України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 26, e-mail: ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в та до Служби (управлінню) у справах дітей Запорізької міської ради до відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня її постановлення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Ю.І. Ретинська