Справа № 346/6093/24
Провадження № 22-ц/4808/396/25
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Баркова В.М., Томин О.О.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2025 року, постановлену судом у складі судді Яремин М. П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління юстиції у м. Івано-Франківськ в особі начальника управління юстиції, відділу нотаріату при Західному міжрегіональному управлінні юстиції, що у приміщенні Івано-Франківського обласного нотаріального архіву, про стягнення грошових коштів за бездіяльність, скасування акта про відмову в проведенні сертифікації робочого місця та запис робочого місця нотаріуса,

в с т а н о в и в:

11 листопада 2024 року позивач звернулася до Коломийського міськрайонного суду із позовною заявою, в якій зазначила, що начальник та заступник начальника управління юстиції незаконно не призначають її на посаду державного нотаріуса, не реєструють їй приватну нотаріальну діяльність, незважаючи на наявне чинне свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Крім того, складений 23.09.2024 року акт про відмову у проведенні сертифікації робочого місця нотаріуса є незаконним, складеним з порушенням вимог п.3 Положення про сертифікацію відповідності робочого місця нотаріальної контори приватного нотаріуса, оскільки в ньому не зазначено, яких вимог не додержано при оформленні робочого місця нотаріуса, і цей акт порушує її право на працю. Тому позивач просила стягнути на її користь із заробітної плати начальника управління юстиції 176100 грн. за бездіяльність з приводу відмови в реєстрації права на працю нотаріуса; скасувати акт про відмову у проведенні сертифікації робочого місця нотаріальної контори Сидорук Л.О. від 23.09.2024 року; записати робоче місце - нежитлове приміщення першого поверху в будинку АДРЕСА_1 , відповідним місцем (конторою) відповідним до вимог закону для використання як робоче місце приватного нотаріуса Сидорук Л.О. з метою вчинення нотаріальних дій у Івано-Франківській області.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління юстиції у м. Івано-Франківськ в особі начальника управління юстиції, відділу нотаріату при Західному міжрегіональному управлінні юстиції, що у приміщенні Івано-Франківського обласного нотаріального архіву, про стягнення грошових коштів за бездіяльність, скасування акта про відмову в проведенні сертифікації робочого місця та про запис робочого місця нотаріуса таким, що відповідає вимогам закону, на підставі п.1 ч.1ст.186 ЦПК України.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до компетенції Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим що, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Стверджує, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2025 року ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2024 року передачу за підсудністю даної справи до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було скасовано та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Однак судом першої інстанції не взято до уваги дану обставину та не відкрито провадження в справі, а незаконно відмовлено у відкритті у зв`язку з тим, що розгляд даної справи віднесено до компетенції Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Вказує, що у ситуації, яка в неї виникла, правильно подавати саме позов до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що позивач просила скасувати незаконно складений щодо неї акт про відмову у проведенні сертифікації робочого місця нотаріальної контори від 23.09.2024 року; записати її робочим місцем нежитлове приміщення першого поверху в будинку АДРЕСА_1 таким, що відповідає вимогам закону для робочого місця нотаріуса, стягнути на її користь грошові кошти із заробітної плати начальника управління юстиції Західного міжрегіонального Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ у сумі 176 100 грн. за бездіяльність з приводу відмови в реєстрації права на працю нотаріуса (а.с.1-31).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 12.11.2024 року вказану цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с.34).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08.01.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12.11.2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.81-84).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції встановив, що предметом спору є рішення та дії суб`єкта владних повноважень працівників Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в особі начальника управління юстиції, відділу нотаріату, та вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо визнання незаконним акту про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса, і оскарження їхніх дій має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства; такі вимоги не відносяться до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства. Тому згідно з правилами п.1 ч.1 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовив у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Так, звертаючись до суду загальної юрисдикції з даним позовом, ОСОБА_1 просила стягнути на її користь із заробітної плати начальника управління юстиції 176 100 грн., які вона не отримала внаслідок бездіяльності з приводу відмови в реєстрації права на працю нотаріуса; скасувати акт про відмову у проведенні сертифікації робочого місця нотаріальної контори Сидорук Л.О. від 23 вересня 2024 року; записати робоче місце нежитлове приміщення першого поверху в будинку АДРЕСА_1 , відповідним місцем (конторою) для використання як робоче місце приватного нотаріуса Сидорук Л.О. з метою вчинення нотаріальних дій у Івано-Франківській області.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до статті 2-1 Закону України «Про нотаріат» державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів.

Контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Статтею 25 Закону України «Про нотаріат» визначено вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що приватний нотаріус може здійснювати нотаріальну діяльність лише за наявності акта про сертифікацію відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса або рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано незаконним акт про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Зазначений акт складається відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України (частина третя статті 25 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, законом передбачено порядок здійснення нотаріальної діяльності лише за наявності акта про сертифікацію відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса або рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано незаконним акт про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса. Такий акт складається відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України в рамках реалізації їх управлінських функцій, а тому спір щодо визнання незаконним акта про відмову у сертифікації відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса є публічно-правовим спором та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки даний спір виник з приводу відмови у можливості виконувати нотаріальну діяльність; скасування акту про відмову у проведенні сертифікації робочого місця нотаріальної контори Сидорук Л.О. від 23 вересня 2024 року; відмови записати конкретне приміщення як відповідне робоче місце приватного нотаріуса Сидорук Л.О. з метою вчинення нотаріальних дій у Івано-Франківській області, колегія суддів вважає, що цей позов підлягає розгляду саме в порядку КАС України.

Отже, в даному випадку, вбачається, що вказані вимоги позову стосуються спору у сфері публічно-правових відносин, які у відповідності до положень ст.ст. 19, 20 КАС України, не підлягають розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд приходить до висновку, що районним судом правильно застосовано ст. 186 ЦПК України та обґрунтовано відмовлено у відкритті провадження. Суд першої інстанції вірно роз`яснив позивачу, що розгляд вказаного спору підлягає в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дана справа відноситься до адміністративного судочинства, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з даного спору вбачається оскарження рішення та дії суб`єкта владних повноважень - працівників Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в особі начальника управління юстиції, відділу нотаріату, а вищенаведені обставини та норми діючого законодавства спростовують твердження апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права.

Не заслуговують на уваги доводи апеляційної скарги про те, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08.01.2025 року ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12.11.2024 року про передачу для розгляду за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, що на думку позивача означає необхідність розгляду спору по суті. Між тим, саме у вказаній постанові апеляційного суду і було встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з передачею за територіальною підсудністю справи, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Справа була повернута до суду для продовження розгляду у відповідності до вимог ЦПК України, і судом правильно відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 ..

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

О.О. Томин