Справа № 579/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2025 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря - Сергієнко Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевець справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітнього сина, який продовжує навчання у військовій академії (м.Одеса), в розмірі 2000 грн., щомісяця, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, з тих підстав, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, (а.с. 104).

Відповідач відзив на позовну заяву подав, з позовом не згоден, просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 50-102).

Третя особа за змістом поданої заяви позов підтримує (а.с. 103).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7), який продовжує навчання у Військовій академії (м. Одеса), за денною формою навчання, знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів (а.с. 6).

За змістом позову відповідач ОСОБА_2 належної участі у матеріальному утриманні повнолітнього сина не приймає.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач має на утриманні дітей ОСОБА_4 , 2008 року народження, та ОСОБА_5 , 2020 року народження (а.с.63,64), відповідач має утриманні матір ОСОБА_6 (а.с.78) , однак є працездатним, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати себе та надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який навчається та потребує матеріальної допомоги.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 є повнолітнім, і має можливість працевлаштуватися в період канікул.

За змістом ст. 199 СК України право на утримання невід`ємно пов`язане з навчанням, таким чином суд вважає, що матеріальна допомога у зв`язку з навчанням повинна бути присуджена щомісячно у твердій грошовій сумі на період навчання сина за денною формою навчання.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.

Позивач не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів повинен становити 2000 грн. , враховуючи положення частини першої ст. 199 СК України, за змістом якої матеріальна допомога повнолітньому сину зобов`язана надаватися батьками за їх можливостей і лише у зв`язку з продовженням навчання та яка невід`ємно пов`язана з навчанням.

За правилами частини 1 статті 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина до досягнення двадцяти трьох років, тобто цей обов`язок батьків однаковий.

Згідно постанови Верховного Суду від 11 березня 2020 року справа № 759/10277/18 провадження № 61-22317св19 дитина сторін проживає разом з матір`ю, на сторони покладено однаковий обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини.

Таким чином, за змістом постанови Верховного Суду від 11 березня 2020 року справа № 759/10277/18 провадження № 61-22317св19 обов`язок утримання дитини однаковий .

Суд приймає до уваги можливість надання утримання і з боку матері .

Батьки вважаються такими, що можуть надавати матеріальну допомогу, якщо вони забезпечені більше прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідач не надав доказів про те, що він забезпечений менше прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Інші доводи відповідача, не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків.

Суд визначає розмір аліментів 1000 грн. щомісячно, до закінчення навчання.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги положення ст.ст.198, 199, 200 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Відповідно до ст.ст.198, 199, 200 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76, 81, 141, 247, 259, 265, 268, 279, 430 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , третя особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , про стягнення аліментів на час навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у Військовій академії (м. Одеса) за денною формою навчання, аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону , до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнення аліментів проводити з 27 грудня 2024 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 3 березня 2025 року.

Суддя О. В. Моргун