ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23890/24

Провадження № 22-ц/820/697/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про визнання протиправними дії працівників Старокостянтинівського району електричних мереж щодо складання акту про порушення, визнання недійсними рішень комісії щодо його розгляду та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії працівників Старокостянтинівського району електричних мереж Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» щодо складання акту про порушення № В001665 від 15 червня 2023 року.

Визнано недійсними рішення комісії Старокостянтинівського району електричних мереж Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» від 23 червня 2023 року та 28 липня 2023 року щодо розгляду Акта про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії №В001665 від 15 червня 2023 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на користь держави судовий збір в сумі 4844 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з цим рішенням, 02 січня 2025 року АТ «Хмельницькобленерго» подало до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2024 року.

Проте апеляційним судом встановлено, що подана апеляційна скарга та додані до неї матеріали не містять документів, визначених ч. 4 ст. 58 ЦПК України, які підтверджують повноваження Зайця В.М. діяти від імені АТ «Хмельницькобленерго» у порядку самопредставництва, а також не надано документів, що підтверджують його повноваження як адвоката.

Апеляційний суд зазначив, що надана суду довіреність, без надання доказів щодо повноважень представника, відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України, не є достатнім документом, що підтверджує повноваження цієї особи для представництва інтересів товариства в апеляційному суді.

У зв`язку з цим, ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 січня 2025 року апеляційну скаргу АТ «Хмельницькобленерго» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2024 року було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених недоліків, а саме надати до апеляційного суду документи, що підтверджують повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу.

17 січня 2025 року АТ «Хмельницькобленерго» подало до апеляційного суду заяву про усунення недоліків. На виконання вимог ухвали суду директор Старокостянтинівського РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» Заєць В.М. надав до суду наказ про переведення № 220-к від 11 січня 2024 року, Положення про район електричних мереж АТ «Хмельницькобленерго» та довіреність № 1726 від 24 грудня 2024 року.

Однак апеляційний суд в ухвалі від 27 січня 2025 року встановив, що надані документи не підтверджують наявність у Зайця В.М. повноважень на підписання та подачу апеляційної скарги від імені АТ «Хмельницькобленерго» та ухвалив повернути апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року особі, яка її подала.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу, що міститься в матеріалах справи, ухвалу від 27.01.2025 було надіслано АТ «Хмельницькобленерго» в його електронний кабінет та доставлено 28.01.2025 о 22:26:11. Таким чином, днем вручення ухвали є 29.01.2025.

13 лютого 2025 року АТ «Хмельницькобленерго» повторно подало апеляційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року, однак вже з пропуском строку на апеляційне оскарження. Водночас скаржник подав заяву про поновлення пропущеного строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

Судом встановлено, що скаржник у своїй первісній апеляційній скарзі, поданій 02.01.2025, яка була повернута ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2025 року, а також в апеляційній скарзі, поданій 13.02.2025, посилався на те, що копію оскаржуваного рішення суду АТ «Хмельницькобленерго» отримало 03 грудня 2024 року. Тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга повинна була бути подана до 02.01.2025.

Таким чином, апеляційна скарга, подана 13.02.2025, є такою, що подана із пропуском строку. Суд зазначив, що вказані скаржником обставини для обґрунтування причин пропуску строку не свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2024 року.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що додані до скарги накладна та фіскальний чек № 891 від 11 лютого 2025 року, в яких відсутній опис вкладення, не підтверджують факту надсилання ОСОБА_1 копії апеляційної скарги з додатками.

Відтак, ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 лютого 2025 року підстави для поновлення строку, зазначені АТ «Хмельницькобленерго», визнано неповажними. Апеляційну скаргу АТ «Хмельницькобленерго» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року залишено без руху та надано йому строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для подання до Хмельницького апеляційного суду заяви про поновлення строку з наведенням інших підстав поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та надання доказів надсилання апеляційної скарги з додатками ОСОБА_1

21 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» до апеляційного суду надійшла заява від АТ «Хмельницькобленерго» про усунення недоліків апеляційної скарги, разом із доказами надсилання цієї скарги з додатками іншому учаснику справи, зокрема ОСОБА_1 .

У заяві скаржник зазначає, що первісну апеляційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року було подано 02 січня 2025 року, що є в межах строку для апеляційного оскарження. Однак, ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2025 року апеляційну скаргу, подану 02.01.2025, було повернуто у зв`язку з відсутністю підтвердження повноважень директора Старокостянтинівського РЕМ Зайця В.М. на підписання та подання цієї скарги від імені АТ «Хмельницькобленерго». Скаржник вважає, що станом на 13.02.2025 (дата повторного подання апеляційної скарги) строк на апеляційне оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року сплив не з його вини. Крім того, скаржник зазначає, що підстав, визначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України, які б унеможливлювали поновлення строку для подачі апеляційної скарги немає. З огляду на це, АТ «Хмельницькобленерго» просить суд поновити строк для подачі апеляційної скарги на рішення Хмельницького міськрайонного суду.

25 лютого 2025 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід головуючому судді судової палати з розгляду цивільних справ Гринчуку Р.С. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Гринчука Р.С. задоволено. Відведено головуючого суддю Гринчука Р.С. від участі у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Хмельницькобленерго» про визнання протиправними дії працівників Старокостянтинівського району електричних мереж щодо складання акту про порушення, визнання недійсними рішень комісії щодо його розгляду та стягнення моральної шкоди.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2025 року, головуючим суддею (суддею-доповідачем) визначено П`єнту І.В.

Розглянувши заяву АТ «Хмельницькобленерго» про поновлення строку на оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1. ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Статтею 49 ЦПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, сторони також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 43 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Водночас, згідно із ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

На особу, яка звертається з відповідною заявою, з огляду на вимоги статей 12, 81 ЦПК України, покладається обов`язок довести ті обставини, на які остання посилається як на підставу для поновлення пропущеного процесуального строку. Без доведення заявником таких обставин підстави для поновлення пропущеного строку та розгляду відповідної заяви у суду відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить положення res judicata (лат. - «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Безпідставне поновлення процесуального строку, пропущеного у зв`язку зі спливом тривалого періоду та за відсутності підстав, які можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності та вимог статті 6 Конвенції.

У справах «Осман проти Сполученого Королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку. Однак при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 705/124/23 (провадження № 61-16577св23).

Колегія суддів зазначає, що АТ «Хмельницькобленерго» при поданні повторної апеляційної скарги допустило необ`єктивне зволікання з її поданням до апеляційного суду, оскільки скаргу було подано через п`ятнадцять днів після отримання ухвали від 27.01.2025 про повернення першої апеляційної скарги, яка, згідно з довідкою про доставку електронного документу (а.с.135), була надіслана до електронного кабінету АТ «Хмельницькобленерго» та доставлена 28.01.2025 о 22:26:11.

Оскільки строк на апеляційне оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року пропущено без поважних причин, колегія суддів вважає, що цей строк поновленню не підлягає.

З огляду на те, що поважних причин пропуску строку на оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року скаржником не наведено, таким чином в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦПК України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки вказані скаржником обставини пропуску строку на оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року є неповажними, виходячи з положень п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 261, 358, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова