Провадження № 2/161/1068/25
У Х В А Л А
05 березня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку цивільну справу № 161/14847/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» про захист порушеного права споживача комунальних послуг, в частині заяви представника ТзОВ «Газорозподільні мережі України» про відвід судді,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа № 161/14847/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» про захист порушеного права споживача комунальних послуг.

04 березня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача ТзОВ «Газорозподільні мережі України», адвоката Каліщука В.П. про відвід судді. З підстав, викладених в заяві, заявляє відвід судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Ковтуненку В.В. від розгляду цивільної справи № 161/14847/24.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді Ковтуненка В.В. підлягає визнанню необґрунтованою з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Судом при розгляді заяви встановлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа № 161/14847/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» про захист порушеного права споживача комунальних послуг.

В обґрунтування поданої заяви представник відповідача ТзОВ «Газорозподільні мережі України», адвокат Каліщук В.П. посилається на те, що ОСОБА_2 як фізична особа є суб`єктом звернення до Луцького РУП ГУНП у Волинській області з заявою щодо можливої заборгованості за спожитий газ. А також за лютий 2025 року суддею Ковтуненком В.В. всупереч чинному законодавству та з формальних підстав було відмовлено у видачі судових наказів про стягнення боргу за розподіл природного газу по п`яти справам.

Внаслідок чого його дії викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості та об`єктивності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В практиці Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Також суд звертає увагу представника позивача на те, що у відповідності до положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до ч. 2 статті 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Із змісту заяви про відвід судді достовірно вбачається, що всі без виключення підстави для відводу судді, викладені в заяві представника відповідача ТзОВ «Газорозподільні мережі України», адвоката Каліщука В.П. є його особистим, довільним та помилковим трактуванням виниклих обставин та положень чинного законодавства, а також незгодою з процесуальними рішеннями судді.

Суд звертає увагу, що адвокат Каліщук В.П. в обґрунтування заявленого відводу посилається на те, що ОСОБА_2 як фізична особа є суб`єктом звернення до Луцького РУП ГУНП у Волинській області з заявою щодо можливої заборгованості саме за спожитий газ (що достовірно вбачається із змісту заяви про відвід). Однак, ТзОВ «Газорозподільні мережі України» не надає послуг з постачання природного газу споживачам. Таким чином, в цій частині представник ТзОВ «Газорозподільні мережі України» обґрунтовує заявлений відвід правовідносинами Ковтуненка В.В. як фізичної особи з суб`єктами, які не є учасниками цивільної справи № 161/14847/24.

Також суд звертає увагу, що посилання адвоката Каліщука В.П. на обставини, згідно яких за лютий 2025 року суддею Ковтуненком В.В. всупереч чинному законодавству та з формальних підстав було відмовлено у видачі судових наказів про стягнення боргу за розподіл природного газу по п`яти справам є виключно незгодою з процесуальними рішеннями судді. При цьому, заявником за вищевказаними заявами про видачу судового наказу є саме ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Волинської філії ТзОВ «ГРМУ», яке не є стороною або учасником в межах цивільної справи № 161/14847/24. Представниками № 161/14847/24 ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Волинської філії ТзОВ «ГРМУ» не оскаржувались ухвали про відмову в видачі судових наказів. Твердження про постановлення судом таких ухвал всупереч чинному законодавству є лише особистими судженнями представника відповідача.

Внаслідок чого, суд констатує, що така поведінка представника відповідача є лише намаганням домогтися прийняття конкретних процесуальних рішень на користь сторони відповідача або усунути головуючого від розгляду справи в спосіб та з підстав, не передбачених положеннями чинного законодавства.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що всі без виключення обставини, які вказані в заяві представника відповідача ТзОВ «Газорозподільні мережі України», адвоката Каліщука В.П. як підстави для відводу судді Ковтуненка В.В., є особистими судженнями позивача, маніпуляціями, довільним викладенням виниклих обставин та трактуванням чинного законодавства, особистою незгодою з процесуальними рішеннями суду, та повністю спростовані в ході розгляду заяви, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати відвід представника відповідача ТзОВ «Газорозподільні мережі України», адвоката Каліщука В.П.- необґрунтованим.

Заяву представника відповідача ТзОВ «Газорозподільні мережі України», адвоката Каліщука В.П. про відвід судді передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Ковтуненко