Справа № 490/3417/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Горбань М.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Акціонерне товариство «А - Банк» (позивач, АТ «А- Банк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не виконав, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 21 951 грн 8 коп.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.05.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Представник позивача, підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача Зотіков С.Є. 04.09.2024 року подав до суду відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, осільки ОСОБА_1 повністю сплатив заборгованість за кредитним договором. Також від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх з відповідачем відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд зазначає таке.

20.09.2016 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент - Банк». На виконання цієї анкети-заяви відповідачу встановлено кредитний ліміт на його банківський рахунок.

Як вбачається з довідки за картами, відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до лютого місяця 2021 року та № НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга статті 207 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із зазначеного слідує, що між АТ «А-Банк» та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг у вигляді надання картки із кредитним лімітом, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованість ОСОБА_1 , за договором б/н від 20.09.2016 року станом на 06.04.2024 року складає 21 951 грн 8 коп., з яких: 15 821 грн 05 коп. заборгованість за кредитом; 6 130 грн 75 коп. заборгованість за відсотками.

У відзиві на позов представник відповідача заперечував, щодо стягнення заборгованості, оскільки матеріали та документи, які були додані до позову, та якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, не доводять наявність заборгованості. Зокрема відсутні належні документи, що підтверджували б факт укладання та виконання відповідного договору, взаємне узгодження умов, щодо процентної ставки. Як зазначає, представник відповідача, ОСОБА_1 неодноразово вносив кошти на погашення кредитної заборгованості у період з 06.10.2016 року по 01.04.2024 року, у загальній сумі 82 693 грн 12 коп., що преревищує суму витрачених коштів 56 692 грн 35 коп., тому наразі відповідач не має заборгованості.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення тіла кредиту, відсотків та комісії за користування кредитними коштами, банк посилався, зокрема, на Умови та правил надання банківських послуг, які вважав невід`ємними частинами договору.

Однак, з урахуванням заперечень відповідача щодо вказаного факту, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафів, комісії, зокрема, у заявленому позивачем розмірі.

Умови та правила надання банківських послуг у АТ «А-Банк», розміщені на сайті: www.a-bank.com.ua, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Отже, надані позивачем докази, з огляду на їх мінливий характер, заперечення їх відповідачем, сумою внесених коштів для погашення заборгованості та відсутністю підпису відповідача у договорі про взаємне узгодження умов, щодо процентної ставки та інших стягнень, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Такі висновки узгоджуються з позицією Великої Плати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до змісту частин першої та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати у розмірі 3 028 грн 00 коп. на підставі ст.141 ЦПК України покладаються на позивача.

Також, з позивача слід стягнути витрати понесені відповідачем на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. Така сума на думку суду є співмірною із складністю справи та виконаною його представником роботою.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволені позову Акціонерного товариства «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «А-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк», , адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованиа за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.М. Шолох