Справа № 308/2829/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши заяву представника заявника Розмош Владислава Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

встановив:

Розмош Владислав Іванович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками житлового будинку, загальної площі 101,1 кв. м., сараю, огорожі та споруди, орієнтованої загальної вартості 526 630 грн. 00 коп., (оцінено Відповідачем у заяві направленій Позивачу у порядку ст. 362 ЦК України, вказана сума буде зазначена Позивачем у позові як його ціна) за адресою: АДРЕСА_1 .

В останні роки ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , не мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки мають інше житло, зокрема ОСОБА_2 , мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Заявник зазначає, що ОСОБА_2 , було знищено металеву коптильню (орієнтовною вартістю до 15 000 тисяч гривень), що використовувалася для приготування м`яса тварин та птиці, яка була змонтована та встановлена померлим чоловіком ОСОБА_1 , а також можливо і інші речі, що знаходилися на подвір`ї та в будинку (на сьогоднішній день перелік даних речей та їх вартість ще встановлюється ОСОБА_1 ). Також, заявником зазначено, що ОСОБА_2 , було повністю спалено спільне майно ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , а саме: сарай, споруду дерев`яного туалету, пошкоджено фасад будинку, вибито вікна, огорожу із сусідами, а також спалено ондулін (покрівельний матеріал, орієнтовна вартість на сьогодні близько 40 000 тис. грн.), який був закуплений ОСОБА_1 , для перекриття даху спільного будинку. Також значно було пошкоджено дерева сусідів. При цьому, за інформацією Головного управління ДСНС у Закарпатській області пожежа виникла у результаті саме дій ОСОБА_2 (відповідні фото надаємо згідно додатків, лист Головного управління ДСНС у Закарпатській області від 14.02.2025 року за №52-04-1018/52-11- 01).

З метою не допущення подальшого знищення майна ОСОБА_1 , яке знаходиться у спільній власності, остання у встановленому законом порядку та строки звернеться із позовом до суду про поділ майна в натурі та виділення в окрему інвентарну одиницю частини житлового будинку у складі приміщень, огорожі тощо., що належить на праві спільної власності ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 . Більш того, після визначення розміру завданих збитків ОСОБА_1 , у вигляді спалення її майна: сараю, дерев`яного туалету, пошкодження фасаду будівлі, огорожі тощо, за необхідності також буде вирішуватися питання, щодо уточнення (зміни) позовних вимог, збільшення їх розміру тощо. Поряд із цим, у разі не накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 , останньою буде вжито заходів щодо його відчуження на користь третіх осіб, підтвердженням чого вже є надіслана ОСОБА_1 , у порядку ст. 362 ЦК України, нотаріально засвідчена заява від 31.01.2025 року, що у свою чергу може мати у своєму наслідку неможливість виконання рішення суду через те, що індивідуально визначене майно ОСОБА_1 , у спільній власності на той час вже буде відчужено стороннім особам, у тому числі, можливо, і за допомогою укладення договорів міни, дарування тощо на які вимоги ст. 362 ЦК України не поширюються. При цьому, для того, щоб ОСОБА_1 , змогла звернутися до суду із позовом про визнання угоди дарування (міни) удаваною чи з позовом про переведення на неї прав та обов`язків покупця, вона, зокрема, у відповідності, до ст. 362 ЦК України, зобов`язана буде внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором сплатить покупець, нести витрати на адвокатів, сплати судового збору тощо, що також спричинить ОСОБА_1 , як пенсіонеру, значні додаткові фінансові витрати, «заморозить» її кошти та не наддасть можливість будь-яким чином користуватися майном (коштами) до вирішення судового спору. Підтвердженням наявності ризику відчуження ОСОБА_2 , майна у спільній власності є також те, що не зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 , погодилася на пропозицію ОСОБА_2 , придбати її частку у спільному майні, а також належну їй земельну ділянку навіть за завищеною ціною, про що направила ОСОБА_2 , відповідну заяву, остання відмовляється укласти угоду купівлі - продажу та повідомила, що вона змінює суму продажу майна у двічі раніше запропонованої суми, а у подальшому взагалі відмовилася укладати угоду (про що обіцяла написати ОСОБА_1 , у найближчий час офіційного листа). Такі дії ОСОБА_2 , свідчать, що вона робить усе для того щоб як найшвидше відчужити частку у спільному майні, а також належну їй земельну ділянку третім особам чим спричинити додаткові незручності, а також фінансові витрати та збитки ОСОБА_1 ..

Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду так як існує реальна можливість відчуження даного нерухомого майна, що суттєво ускладнить виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.150 ЦПК України).

Положенням ч.3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

З контекстного аналізу наведених норм слідує, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до п. 4, ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Однак, наведені заявником у заяві про забезпечення позову обставини, на думку суду, не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів.

Наразі заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову.

Суд звертає увагу, що заявник має намір, подати позов про поділ майна в натурі та виділення в окрему інвентарну одиницю частини житлового будинку, що належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На думку суду, наявність іншого співвласника у не зможе вплинути на виконання рішення суду, щодо поділу майна в натурі.

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, виходячи з того, що подана заявником заява не містить обґрунтованих посилань, а матеріали справи відповідних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі, та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких вона звернулася до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Обставини, що слугують підставами для забезпечення позову, обрання виду та меж такого забезпечення є предметом доказування.

Згідно зі ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість обов`язок доведення наявності обставин щодо можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову покладено ЦПК України на заявника. Заявником наявність цих обставин не доведено суду.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що наведені заявником обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів, а тому, з урахуванням того, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника заявника Розмош Владислава Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Дегтяренко К.С.