Справа № 373/999/22
Номер провадження 2/373/11/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Керекези Я.І.,
за участі секретаря судових засідань Ткалі І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 373/999/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Переяславська міська рада, Друга Переяславська Державна нотаріальна контора Бориспільського району Київської області, про визнання заповіту недійсним,
представник позивача адвокат Овсієнко Ю.А.,
представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Чирка П.Г.,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із позовом та просить визнати недійсним заповіт, посвідчений 16 січня 2015 року секретарем виконавчого комітету Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий номер 03), за яким ОСОБА_4 заповів все своє майно в рівних долях ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Просить здійснити розподіл судових витрат по справі.
Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Велика Каратуль Переяслав-Хмельницького району Київської області помер ОСОБА_4 , який був рідним братом позивача. ОСОБА_1 за власні кошти організував поховання брата. Позивач був єдиним спадкоємцем померлого за законом. ОСОБА_6 у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак 23 квітня 2020 року дізнався про існування заповіту, посвідченого 16 січня 2015 року секретарем виконавчого комітету Великокаратульської сільської ради (реєстровий номер 03) та складеного померлим на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які йому родичами не були. ОСОБА_5 відмовилася від своєї частки у спадщина на користь своєї доньки ОСОБА_3 , про що написала відповідну заяву. Згідно постанови нотаріуса від 23 квітня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з наявністю спадкоємця за заповітом, який прийняв спадщину в установленому законом порядку. За фактом смерті ОСОБА_4 СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП України в Київській області 18 вересня 2019 року було розпочате досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000418 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. В померлого було виявлено ряд хвороб, зокрема мозку та серця. Оскільки позивач засумнівався в достовірності заповіту, він звернувся з відповідною заявою до відділу поліції. Інформація про його заяву була внесена до ЄРДР, кримінальному провадженню присвоєно № 0000032. Під час проведення слідчих дій в рамках даного кримінального провадження було встановлено антисоціальний спосіб життя ОСОБА_4 , який зловживав спиртним напоями, внаслідок чого поводив себе неадекватно, неодноразово був госпіталізований до лікарні із діагнозом «алкогольний делірій». ОСОБА_5 вживала спиртні напої із померлим, який перебував під повним її контролем. Вказані обставини були підтверджені показами свідків та письмовими доказами в даному кримінальному провадженні. В оскаржуваному заповіті відсутні дані паспорта ОСОБА_4 , який він передав своєму братові з метою запобігання можливості недобросовісно скористатися ним. У реєстрі заповітів зроблено два записи з різними даними паспорта заповідача. Крім того, ОСОБА_5 була присутня при складенні заповіту, що є порушенням абз.3 п.7 постанови Кабінету Міністрів України № 419 від 15 червня 1994 року «Про порядок посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених». У заповіті були зазначені РНОКПП спадкоємців, які невідомо звідки могли взятися у ОСОБА_4 . Зазначає, що загальний стан та стан здоров`я ОСОБА_4 дає підстави стверджувати, що його волевиявлення при складенні заповіту не було вільним, оскільки він в повній мірі не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, тобто даний заповіт був посвідчений з порушенням вимог законодавства

Ухвалою від 27 липня 2022 року було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справ в порядку загального позовного провадження (т.1, а.с.67).

Ухвалою від 29 липня 2022 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Чичиркіна А.О. про витребування доказів (т.1, а.с.68).

30 серпня 2022 року до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов (т.1, а.с.93-94), відповідно до якого вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позовні вимоги не визнає в зв`язку з їх безпідставністю та відсутністю доказів на підтвердження зазначених у ньому обставин. Стверджує, що на момент складення заповіту та посвідчення його секретарем сільської ради Брунь Г.М. був дієздатною особою. Волевиявлення відповідача було вільним, що підтвердиться в судовому засіданні секретар сільської ради Дубина Л.В., про допит якої буде заявляти клопотання. За фактом підроблення заповіту проводилося досудове розслідування в межах кримінального провадження № 0000032, яке було закрите в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Ухвалою від 06 вересня 2022 року (т.1, а.с.116) було уточнено назву третьої особи.

Ухвалою від 08 вересня 2022 року було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (т.1, а.с.127).

Ухвалою від 08 листопада 2022 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Чичиркіна А.О. про витребування доказів (т.1, а.с.203).

Ухвалою від 15 листопада 2022 року було задоволено клопотання представників позивача адвокатів Овсієнка Ю.А. та Чичиркіна А.О. про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, проведення якої було доручене експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків міністерства охорони здоров`я України» (т.1, а.с.212-213).

Ухвалою від 22 квітня 2024 року було поновлено провадження в справі в зв`язку з надходженням до суду висновку експерта (т.2, а.с.22).

Ухвалою від 22 травня 2024 року (т.2, а.с.37) було зупинено провадження в справі до вступу у спадщину спадкоємців після смерті ОСОБА_5 (т.2, а.с.37).

Ухвалою від 13 січня 2025 року було поновлено провадження в справі в зв`язку з надходженням повідомлення про визначення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5 (т.2, а.с.50). Даною ухвалою було залучено в даній справі в якості відповідача ОСОБА_2 , як правонаступника та спадкоємця ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Овсієнко Ю.А. позов підтримали, просили задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_8 позов не визнавала, заперечувала проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Чирка П.Г. позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи Переяславської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо ухвалення рішення у даній справі покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Другої Переяславської Державної нотаріальної контори Бориспільського району Київської області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Велика Каратуль Переяслав-Хмельницького району Київської області помер ОСОБА_4 . що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19 вересня 2019 року Виконавчим комітетом Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (т.1, а.с.19).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15 липня 1957 року Великокаратульським сільським ЗАГС, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т.1, а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 04 липня 1955 року народження Великокаратульським сільським ЗАГС, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т.1, а.с.14).

Відповідно до заповіту, посвідченого 16 січня 2015 року секретарем Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий номер 03), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповідав все своє майно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в двох рівних частках (т.1, а.с.15).

Згідно довідки Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 390 від 28 жовтня 2019 року (т.1, а.с.26) ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , 1954 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші спадкоємці за законом відсутні.

Як вбачається із довідки Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 389 від 28 жовтня 2019 року (т.1, а.с.27), ОСОБА_1 здійснив поховання свого брата ОСОБА_4 за власні кошти.

Відповідно до довідки ПОА «Україна» № 38 від 28 листопада 2010 року (а.с.28) за період з вересня по вересень 2019 року підприємство забезпечувало ОСОБА_4 щоденно гарячими обідами з доставкою до його місця проживання.

18 вересня 2019 року до ЄРДР було внесено відомості про те, що 17 вересня 2019 року о 16 год. 47 хв. до чергової частини Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання по АДРЕСА_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (т.1, а.с.20).

Крім того, до позову додано копію протоколу огляджу місця події від 17 липня 2017 року (т.1, а.с.21); копії протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 17 вересня 2019 року, (т.1, а.с.22-23).

Відповідно до висновку експертного дослідження № 175 від 30 вересня 2019 року (т.1, а.с.24-25) смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступила від кардіоміопатії, яка ускладнилася гострою недостатністю кровообігу, тілесних ушкоджень при дослідженні трупа не виявлено.

20 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т.1, а.с.80).

06 листопада 2019 року із заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (т.1, а.с.80 (звор.сторона)- 81).

Державний нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області Коляденко Я.В. постановою від 23 квітня 2020 року (а.с.29) відмовив ОСОБА_1 в отриманні свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в зв`язку із існуванням заповіту та спадкоємця, який за ним прийняв спадщину.

28 серпня 2020 року до ЄРДР були внесені відомості про те, що 17 серпня 2020 року до Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області надійшла ухвала Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за скаргою ОСОБА_1 за фактом підробки заповіту від імені брата ОСОБА_4 (т.1, а.с.30). Кримінальному провадженню присвоєно № 0000032.

Постановою начальника СД Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області від 31 грудня 2020 року було закрите кримінальне провадження № 0000032 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (т.1, а.с.156-157).

Крім того, представником позивача до позову додані, як докази, копія протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1 від 12 вересня 2020 року(а.с.31-32); копія протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 15 квітня 2021 року (а.с.33-34); копія протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 15 квітня 2020 року (а.с.35-36); копія протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 15 квітня 2021 року (т.1, а.с.37-38); копії пояснень ОСОБА_5 від 13 квітня 2021 року (т.1, а.с.39); копію проколу допиту свідка ОСОБА_3 від 13 квітня 2021 року (т.1, а.с.40); копії пояснень ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відібрані адвокатом Чичиркіним А.О. (т.1, а.с.41-44); фотоілюстрації подвір`я та будинку, що розташовані по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.46-52).

Відповідно до характеристики № 24-21/01 від 19 січня 2022 року, наданої Великокаратульським старостинським округом Переяславської міської ради, ОСОБА_4 за життя постійно проживав по АДРЕСА_1 , зловживав спиртними напоями, вів антисоціальний спосіб життя, з сусідами не конфліктував.

Відповідно до довідки КНП «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» від 14 травня 2020 року (а.с.53) ОСОБА_4 перебував на обліку у лікаря-нарколога із 2004 року. На обліку у лікаря-психіатра не перебував.

На запит суду КНП «Переяславська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» було надано амбулаторну картку на ОСОБА_4 (т.1, а.с.118-120).

Відповідно до висновку судового-психіатричного експерта № 683 від 06 липня 2023 року (т.2, а.с.1120) ОСОБА_4 , 1954 року народження, на момент складення заповіту 16 січня 2015 року виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. ОСОБА_4 за своїм психічним станом під час підписання заповіту 16 січня 2015 року усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 показав суду наступне. Його брат жив із тіткою ОСОБА_19 . Після її смерті у 2008 році він почав сильно пити, жив один, у будинку він не прибирав, їсти не варив, ходив у брудному одязі. Один раз бачив, як брат лежав п`яний під забором. Тоді вони почали конфліктувати. У 2018 році він возив брату їсти, потім з ПОА «Україна». Чи перебував брат на обліку в ЦРЛ, не знає. Вважає, що ОСОБА_5 забирала у нього пенсію, вони разом вживали спиртні напої. Доньку ОСОБА_5 бачив декілька разів. За життя брат йому неодноразово казав, що не писав заповіту на своє майно, документи на хату, яку успадкував після тітки, віддав йому. Ховав ОСОБА_4 свідок. Не пам`ятає, чи бачив брата 16 січня 2015 року.

Свідок ОСОБА_16 показав суду наступне. Померлого ОСОБА_4 знав, бо разом працювали. Він пив дуже. Інколи свідок також із ним вживав алкогольні напої. Вдома у померлого було брудно, неприємний запах. Років 3-5 жив разом із ОСОБА_8 . Якоїсь неадекватності в нього не помічав, він був тихий. 16 січня 2015 року не пам`ятає, чи бачив його.

Свідок ОСОБА_18 показав суду наступне. Він був сусідом померлого ОСОБА_4 , бачив його часто. Вдома у нього, після смерті тітки ОСОБА_19 , було брудно, їсти він не варив, город не обробляв, жив сам. Часто вживав алкогольні напої, інколи навіть вів себе не зовсім адекватно, лікувався. Просив свідка, щоб він поговорив із ОСОБА_11 , щоб йому возили їжу з ПОА «Україна». Пенсію отримував. У 90 роках познайомився із ОСОБА_5 , жив у неї після лікарні. Ніколи не говорив, що хоче одружитися. Про заповіт свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 показав суду наступне. Він є керівником ПОА «Україна», разом навчався і працював із ОСОБА_4 . Вживати спиртні напої почав давно, ще як працював. Після смерті тітки ОСОБА_19 , часто бував у будинку ОСОБА_4 , привозив їсти як одинокому. В будинку було не охайно, двір запущений. Певний час в нього був порядок, але то чоловік ОСОБА_3 йому допомагав. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 бачив у ОСОБА_4 , інколи ОСОБА_4 забирав від них. ОСОБА_1 після смерті тітки не ходив до брата ОСОБА_4 . В контору ПОА «Україна» померлий приходив акуратний, у спілкуванні був нормальним, нічого «странного» за ним не помічав. Коли починав пити, то «входив у запой». Про заповіт свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_17 показала суду наступне. З 2008 по 2015 роки була сусідкою ОСОБА_4 , інколи «пили» разом. Він вживав алкогольні напої часто. В будинку у нього був безлад, господарства не було, город обробляли сусіди. Інколи він бував у ОСОБА_5 , пили з нею. Бачила його під забором п`яного. Також він ходив до сусідки ОСОБА_20 , часто їв у неї. Про заповіт свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_21 показала суду наступне. Знала померлого ОСОБА_4 з дитинства. Жив він із тіткою ОСОБА_19 , потім сам. Господарства не мав. В будинку у нього не була. їсти йому возили з ПОА «Україна», інколи возив брат ОСОБА_22 . Після того, як померлий «зійшовся» з ОСОБА_5 , брат перестав до нього їздити. Померлий дуже пив, був брудний, не бритий, один раз бачила його п`яного під забором. Про заповіт свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_15 показала суду наступне. Знала ОСОБА_4 з дитинства, жила недалеко від нього. В будинку не була. Після смерті тітки ОСОБА_23 почав дуже пити, був брудний. Бачила один раз, як він лежав біля садочку. Їсти йому возили з ПОА «Україна». Коли помер, не пам`ятає. Про заповіт свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_14 показала суду наступне. Знала ОСОБА_4 давно, жила по сусідству з його батьками. Він жив із тіткою ОСОБА_19 , працював, інколи вживав алкогольні напої. Коли тітка померла, десь у 2008-2009 рік, почав дуже пити, в будинку брудно (один раз була), він сам брудний, господарства не було. Певний час він жив із ОСОБА_5 , пили разом. Їжу йому возили із ПОА «Україна», інколи брат. Про заповіт свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_24 (син відповідача ОСОБА_3 ) показав суду наступне. Він знав ОСОБА_4 з 2006-2007 років, бабуся ( ОСОБА_5 ) свідка товаришувала із його тіткою. Після смерті тітки опікуватися ОСОБА_25 почала ОСОБА_5 . Коли свідок приїздив із м. Київ у село (не часто), завжди у баби ( ОСОБА_5 ) бачив ОСОБА_26 , вони спілкувалися на різні теми, особливо про техніку. При свідку ОСОБА_4 не пив. Ніякої неадекватності за померлим свідок не помічав. Чи бачив його 16 січня 2015 року. Не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_27 (сина відповідача ОСОБА_3 ) надав аналогічні показання, зазначивши, що сприймав ОСОБА_4 як чоловіка своєї баби ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_28 показав суду наступне. Він є сватом ОСОБА_3 , проживає недалеко від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Коли почав спілкуватися із ОСОБА_29 (з 2017-2018 рр), бачив у неї ОСОБА_4 постійно, він допомагав по господарству. Інколи бачив його випивши, однак повністю адекватним. Чи бачив 16 січня 2015 року, не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_30 показала суду наступне. Вона була сусідкою ОСОБА_4 . Він до неї часто приходив як до медсестри, хвороб серйозних у нього не було. Інколи бачила ОСОБА_4 п`яного, один раз навіть під забором лежав, однак неадекватної поведінки не спостерігала. Років 5 він жив разом із ОСОБА_5 , про це в селі всі знали. Брата ОСОБА_1 не бачила, чи бував у ОСОБА_4 . Не пам`ятає, чи бачила його 16 січня 2015 року.

Свідок ОСОБА_31 показала суду наступне. Вона є сусідкою ОСОБА_5 . Приблизно з 2008 року у неї жив ОСОБА_4 , разом господарювали. У спілкуванні він був адекватним. Інколи бачила його п`яним, але щоб десь «валявся», не бачила. Не пам`ятає, чи бачила його 16 січня 2015 року.

Свідок ОСОБА_32 , чоловік ОСОБА_3 , показав суду наступне. ОСОБА_33 знав із 2015 року, коли почав жити із ОСОБА_34 . На той час ОСОБА_4 жив разом із ОСОБА_5 .. Спілкувалися часто, він був повністю адекватним, інколи разом вживали спиртні напої. Станом на 16 січня 2015 року ще ОСОБА_4 не знав.

Будь-яких інших доказів подано не було, клопотань з цього приводу не заявлено.

Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 цього Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин

Згідно ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

В силу ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Загальні підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таке ж положення міститься і у ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

В силу ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З досліджених доказів в їх сукупності судом встановлено наступне.

До підписання заповіту 16 січня 2015 року заповідач ОСОБА_4 перебував на обліку у лікаря-нарколога із 2004 року. Відповідно до висновку судового-психіатричного експерта № 683 від 06 липня 2023 року на момент складення заповіту 16 січня 2015 року ОСОБА_4 виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, однак за своїм психічним станом під час підписання заповіту 16 січня 2015 року усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Будь-яких клопотань про призначення додаткової експертизи внаслідок неповноти або неясності висновку № 683 чи повторної експертизи внаслідок його необгрунтованості, суперечності іншим матеріалам справи чи наявності сумнівів у його правильності заявлено не було.

Висновок експерта № 683 від 06 липня 2023 року досліджено судом, оцінено разом із іншими доказами в їх сукупності. Підстав для відхилення висновку експерта судом не встановлено.

Всі допитані свідки показали суду, що ОСОБА_4 час від часу вживав алкогольні напої. Однак жоден свідок не показав, що бачив ОСОБА_4 16 січня 2015 року і в якому стані він перебував в цей день.

У висновку судового-психіатричного експерта № 683 дана обставина (вживання алкогольних напоїв) також зафіксована, однак констатовано, що з аналізу об`єктивних даних, з урахуванням клінічних уявлень про закономірності перебігу наявних у ОСОБА_4 розладів психічної діяльності, за наявності ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, ОСОБА_4 станом на 16 січня 2015 року за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Дієздатність заповідача під час складання заповіту перевірено секретарем сільської ради, яка в якості свідка судом допитана не була, померлий власноручно підписав заповіт і ця обставина позивачем не оспорювалася. При цьому позивачем не доведено наявності підстав, які б мали наслідком недійсність заповіту, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про його вільне волевиявлення, й обставини, які могли вплинути на волевиявлення заповідача, судом не встановлені. Позивачем не надано належних, допустимих та остатніх доказів того, що наявне у заповідача захворювання позбавляло його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання заповіту.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що його брат ОСОБА_4 на момент підписання оспорюваного заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Також, суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_5 була присутня під час підписання ОСОБА_4 заповіту та що заповіт посвідчено без його паспорту, не надано.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 203, 215, 1216, 1217, 1218, 1235, 1236, 1247, 1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76, 80, 81, 89, 141, 211, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Переяславська міська рада, Друга Переяславська Державна нотаріальна контора Бориспільського району Київської області, про визнання заповіту недійсним залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Складення рішення в повному обсязі вчинено 03 березня 2025 року.

Суддя: Я. І. Керекеза