справа № 165/2061/24
провадження №2/165/107/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря судового засідання Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за позовом цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

01.05.2024 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позов обґрунтовує тим, що 17 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77262663, відповідно до якого відповідачу надано позику в розмірі 10800 грн.; строк позики - 30 днів, тобто до 16 листопада 2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики № 7726663 від 17.10.2021, свої зобов`язання виконав, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10800 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.07.2021 «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28581,52 грн., з яких: 10800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17781,52 грн. - сума заборгованості за відсотками.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором позики № 77262663 у встановленому договором порядку та строки, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 28581,52 грн., з яких: 10800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17781,52 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 20.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 16354-11/2021. 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13012023, у відповідності до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно з п.1.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12900 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4000 грн., заборгованості за відсотками 8900 грн, 0 грн сума заборгованості за пенею.

Також, 26.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №4675301 про надання споживчого кредиту. Вказаний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», розміщених їх на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

Вказує, що 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №19062023, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників від 19.06.2023 до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 1624 грн, з яких 1624 грн сума заборгованості за основною сумою боргу.

Представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за договором позики № 77262663в розмірі 28581,52 грн, за кредитним договором №16354-11/2021 в розмірі 12900 грн, за кредитним договором №4675301 в розмірі 1624 грн, на загальну суму 43105,52 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. У письмових поясненнях вказує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказує, що згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Вказує, що такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі№342/180/17та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Підпункт 14 пункту 3 Розділу 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року (далі Положення), що діяло на час виникнення кредитних відносин між сторонами по даній справі, вказує, що первинний документ - документ, який містить відомості про операцію. Пункт 50 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51 Розділу 3 Положення).

Також пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53). Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ - заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. При цьому вказує на аналогічну правову позицію викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.

Вважає, що позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів, як-то первинних бухгалтерських документів, а розрахунок заборгованості в розумінні приписів Закону не може бути беззаперечним доказом виконання кредитором зобов`язань щодо перерахування кредитних коштів.

Враховуючи що наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договорами є не достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволяють суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу і в якій сумі, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Щодо кредитного договору №772662663 від 17 жовтня 2021 року укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», вказує, що пунктом 2.1 Договору передбачено сума позики 10800 грн. Згідно з пунктом 2.2 Договору строк позики: 30 днів. Процентна ставка (базова) 1,99 % за день, знижена процентна ставка/день % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) 0,6965%. Загальна вартість позики та процентів :13056,66 грн.

Вважає, що у даній справі позивач міг мати право стягнути заборгованість за Договором №77262663 за тілом кредиту 10800 грн. та 2256,66 грн. відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, разом 13056,66 грн.

Щодо кредитного договору №16354-11/2021 від 20 листопада 2021 року укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», зазначає, що згідно з Договором Товариство надало Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000 грн. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 19 грудня 2021 року. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 182,5 %(процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% (процентів) на добу. Пунктом 3.3.4 Договору передбачено, що Клієнт має право відстрочити виконання зобов`язання на строк 7/14/30 днів, сплативши для цього проценти відповідно до наведеного нижче розрахунку: 7 днів 3% на добу від тіла кредиту; 14 днів 2,5% на добу від тіла кредиту; 30 днів 2,2% на добу від тіла кредиту. За матеріалами справи ОСОБА_3 надавала заяви на відстрочення виконання зобов`язань 28 грудня 2021 року, 24 січня 2022 року, 23 лютого 2022 року, про що було укладено Додаткові угоди. ОСОБА_3 сплачувала 840 грн, 1080 грн, 1080 грн. відповідно за кожну заяву на відстрочення виконання зобов`язань. Стверджує, що позивач не надав щомісячного розрахунку заборгованості за кредитом, тому не можливо встановити достовірно розмір заборгованості, адже, не має даних, що дані сплачені суми в розмірі 3000 грн. пішли на погашення кредитної заборгованості, зокрема, тіла кредиту.

Просить врахувати письмові пояснення під час вирішення справи по суті, у задоволені позову відмовити повністю.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до такого висновку.

Суд установив, що 17.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір позики № 77262663, на підставі якого остання отримала в строкову позику грошові кошти в сумі 10800 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за їх використання у розмірі 2.7 % на день.(а.с.9).

Договір підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора 0cisOQdSf0 в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.9 зворот).

Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщеними на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору йому зрозумілі.

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua. Вони є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, 28.07.2021 додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, 27.10.2023 додаткову угоду №12 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до умов яких ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників (а.с.10-13).

Із матеріалів справи вбачається, що 27.10.2023 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ЄАПБ» підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників №11 від 27.10.2023 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.14).

Відповідно до витягу з реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 28581,52 грн, з яких: 10800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17781,52 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.15).

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №77262663 від 17.10.2023 вбачається, що за період з 27.10.2023 по 31.03.2024, залишок заборгованості складає 28581,52 грн. (а.с.16).

Крім того, 20.11.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 , було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 16354-11/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» на умовах строковості, зворотності, платності надало, а відповідач у справі, отримала кредит у сумі 4000,00 грн. (а. с. 22,23). Згідно з пунктом 1.2. Договору кредит надався строком на 30 днів, тобто до 19 грудня 2021 року; строк дії Договору розпочався з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пунктів 1.1., 1.3. Договору відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а саме 182,5,00 % річних від суми кредиту із розрахунку 0,50 % на добу. Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 6.1. Договору). Згідно з пунктом 2.1. Договору про надання фінансового кредиту сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до 6.3. Договору сторони домовились, що всі додатки та додаткові угоди, складені Сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами Договору. Згідно з пунктом 3.1.4. Договору позивач має право без згоди відповідачки поступитися своїм правом вимоги за даним Договором третій особі, у зв`язку з чим відбудеться заміна сторони Кредитодавця за цим Договором.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 16354-11/2021 від 20 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 , який містить графік розрахунків, орієнтовна сукупна вартість кредиту склала 4600,00 грн., з якої: сума кредиту - 4000,00 грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом - 600,00 грн. (а. с. 24).

Згідно з заявками на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) від 28.12.2021, 24.01.2022, 23.02.2022, сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 37 днів, включаючи 46 днів прострочення, тобто до 09.03.2022 року (а. с. 26-30).

13.10.2022 ОСОБА_1 було подано заявку на реструктуризацію заборгованості за договором про надання фінансового кредиту (а.с.31) та укладення додаткової угоди №4 для реструктуризації заборгованості на 90 календарних дні.

13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13012023 (а.с.32-34), у відповідності до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно з п.1.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року та акту прийому-передачі Реєстру боржників від 13.01.2023 (а.с.35,36), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12900 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4000 грн., заборгованості за відсотками 8900 грн, 0 грн сума заборгованості за пенею.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №16354-11/2021 від 20.11.2021 вбачається, що за період з 13.01.2023 по 31.03.2024, залишок заборгованості складає 12900 грн. (а.с.37).

Також, 26.08.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4675301 (а. с. 42-46), відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало, а відповідач у справі, отримала кредит у сумі 3000,00 грн. Відповідно до пункту 1.4. Договору строк кредиту складає 30 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. Згідно з пунктами 1.5., 1.5.1., 1.5.2. Договору тип процентної ставки фіксована, яка залежить від фактичного виконання Споживачем умов договору та становить: 1,90 % в день від суми кредиту (знижена процентна ставка), яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.4. Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до пунктів 4.2. цього Договору, а також у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору. Відповідно до пункту 5.4.1. Договору відповідачка зобов`язалась у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Згідно з пунктом 6.1. Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. Відповідно до Договору він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом відповідачки, що відтворений шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора. Відповідачка, підписуючи цей Договір, підтвердила, що перед укладенням цього Договору вона була ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС Україна», повністю їх зрозуміла, погодилась із ними та зобов`язалась неухильно їх дотримуватись. Згідно з пунктом 5.1.3. Договору позивач має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідачки.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 4675301 від 26.08.2021, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , відповідачкою у справі, який містить графік платежів, орієнтовна сукупна вартість кредиту склала 3009 грн (а.с.47).

19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №19062023 (а.с.51-53), відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників від 19.06.2023 до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023, та акту прийому-передачі Реєстру боржників №2 від 19.06.2023 (а.с.54,54а) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 1624 грн, з яких 1624 грн сума заборгованості за основною сумою боргу.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №4675301 від 26.08.2021 вбачається, що за період з 19.06.2023 по 31.03.2024, залишок заборгованості складає 1624 грн. (а.с.55).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 2-127/11 (постанова від 01.02.2018 року) за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

Доказами, наданими позивачем, підтверджується, що до позивача перейшли права вимоги за спірними кредитними договорами і він вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках.

Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладених кредитних договорів такі договори у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Цим же законом визначені особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, яка розглядається, кредитні договори №77262663, №16354-11/2021, №4675301 укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідач не надав жодного належного і допустимого доказу для спростування факту укладення спірних кредитних договорів в електронному виді та накладення на них будь якого іншого підпису.

Крім того, за змістом частини першої статті 1047, частини першої статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, відповідно частини першої статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Тобто, письмова форма договору внаслідок його реального характеру є підтвердженням отримання грошових коштів і саме на позичальника закон покладає обов`язок доказування протилежного.

Проте, відповідач не надав жодного підтвердження факту неотримання грошових коштів за спірними кредитними договорами. У письмових поясненнях представник відповідача не покликався на ту обставину, що кредитних коштів за кредитними договорами відповідач не отримував, однак при цьому зазначав, що позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів, як-то первинних бухгалтерських документів, а розрахунок заборгованості не може бути беззаперечним доказом виконання кредитором зобов`язань щодо перерахування кредитних коштів.

Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме позичальник має доступ до свого банківського рахунку і він мав можливість представити суду виписку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів.

Доказів виконання умов кредитних договорів та повернення коштів відповідач не надав, що в загальному, свідчить про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення кредиту.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

На основі аналізу цих правових норм Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У справі яка розглядається за умовами укладеного між сторонами договору №77262663 від 17.10.2021, останній укладено на строк 30 днів. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором безпосередньо до моменту переходу права вимоги, що не відповідає зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Отже, за умовами договору позики №77262663 від 17.10.2021 сторони погодили строк його дії до 16.11.2021, враховуючи, що умовами договору позики не передбачено продовження строку користування Позикою (пролонгації), тому, починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

Із додатку №1 до Договору позики №77262663 від 17.10.2021 (а.с.9 зворот) вбачається графік платежів, де вказана сукупна вартість кредиту в сумі 13056,66 грн, де 10800 грн основна сума кредиту, 2256,66 грн проценти за користування кредиту.

Тобто, за договором позики №77262663 від 17.10.2021 відповідач отримав кредит у розмірі 10800 грн. на строк 30 днів із сплатою за користування кредитом 1,99% в день. Отже, за цим кредитним договором відповідач зобов`язаний сплати відсотки у розмірі 2256,66 грн., а загальна заборгованість становить 13056,66 грн.

Таким чином розмір заборгованості за кредитним договором №77262663 від 17.10.2021 становить 13056,66 грн., внаслідок чого до примусового стягнення за цим договором підлягає виключно ця сума.

Щодо договору про надання фінансового кредиту №16354-11/2021 слід зазначити, строк кредитування терміном 30 днів, неодноразово був пролонгований згідно з заявками відповідача на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) від 28.12.2021, 24.01.2022, 23.02.2022, сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 37 днів, включаючи 46 днів прострочення, тобто до 09.03.2022 року, про що вказувала у своїх письмових поясненнях представник відповідача ОСОБА_2 . Разом з тим представник відповідача вказувала, що ОСОБА_3 сплачувала 840 грн, 1080 грн, 1080 грн за кожну заяву на відстрочення виконання зобов`язань, на загальну суму 3000 грн, які на думку представника відповідача були сплачені на погашення кредитної заборгованості, однак підтверджуючих доказів щодо внесення зазначених сум відповідачем суду не надала.

Також 13.10.2022 ОСОБА_1 було подано заявку на реструктуризацію заборгованості за договором про надання фінансового кредиту (а.с.31) та укладення додаткової угоди №4 для реструктуризації заборгованості на 90 календарних дні, при чому сторони погодили реструктуризацію заборгованості за договором на термін 90 днів, тобто до 10.01.2023, де загальна вартість кредиту складала 12760 грн.

Таким чином відповідач, та його представник будь-яких заперечень щодо користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, не зазначили, а навпроти вказали, що ОСОБА_3 частково вносила кошти на погашення кредиту, тобто фактично відповідач визнала, що отримала кредитні кошти та користувалася ними.

Також з підписаного відповідачем, договору, паспорту споживчого кредиту, графіку платежів, вбачається, що ОСОБА_1 погодилася з визначеними у них умовами кредитування, строк кредиту, процентною ставкою, періодичність платежів та сумую платежів, тобто відповідачем не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також факт неналежного виконання зобов`язань перед банком, в тому числі не спростовано розмір заборгованості, заявленої до стягнення, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за кредитним договором № 16354-11/2021 від 20.11.2021 у розмірі на загальну суму 12900 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 4000 грн., та заборгованості за відсотками 8900 грн.

Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором №4675301 від 26.08.2021 в розмірі 1624 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

У письмових поясненнях представник відповідача ОСОБА_2 посилається на ту обставину, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», з якої вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Також стверджує, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум.

Натомість позивачем було додано до позовної заяви копії кредитних договорів, паспорт споживчого кредиту, графіки платежів, заявки відповідача на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), заявку на реструктуризацію заборгованості за договором про надання фінансового кредиту.

Вказані норми є підставою для висновку про те, що зазначені документи позивача є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують отримання відповідачем кредиту, які не спростовані відповідачем.

Оскільки тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

За встановленими у цій справі обставинами неналежне виконання грошових зобов`язань призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором, тому вимоги банку про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Отже, враховуючи, вищенаведене, позов у даній справі слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_3 в користь «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором №77262663 від 17.10.2021 в розмірі 13056,66 грн, за кредитним договором №16354-11/2021 від 20.11.2021 в розмірі 12900 грн, за кредитним договором №4675301 від 26.08.2021 в розмірі 1624 грн.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно пункту 3 частини другої цієї статті у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмовив позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, зокрема сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1142,46 грн, із розрахунку 27580,66*100/43105,52=63,98%, 3028*63,98%=1937,31 грн.

Керуючись ст.ст.10, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №77262663 від 17.10.2021 в розмірі 13056 (тринадцять тисяч п`ятдесят шість) грн 66 коп., за кредитним договором №16354-11/2021 від 20.11.2021 в розмірі 12900 (дванадцять тисяч дев`ятсот) грн, за кредитним договором №4675301 від 26.08.2021 в розмірі 1624 (одна тисяча шістсот двадцять чотири) грн, в загальному розмірі 27580 (двадцять сім тисяч п`ятсот вісімдесят) грн 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн. 31 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місце знаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК