Справа № 490/8439/20
н/п 4-с/490/3/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

03 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Горбань М.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17 червня 2024 року у виконавчому провадженні № 75020877, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій він просить визнати неправомірною дію головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвої С.С. щодо винесення постанови про накладення арешту по виконавчому провадженні № 75020877 від 17 червня 2024 року та скасувати постанову про накладення арешту від 17 червня 2024 року.

В обґрунтування своєї скарги вказує на незаконність постанови головного державного виконавця Паралєвої С.С. щодо накладення на нього штрафу у розмірі 1700 грн 00 коп. Скаржник зазначає, що існувала попередня домовленість між сторонами виконавчого провадження про те, що виконавчі дії призначені на 14 червня 2024 року. Проте, під час складення акту від 11 червня 2024 року допущено арифметичну помилку в даті проведення виконавчих дій, а саме зазначено 14 червня 2024 року. Тобто не зрозуміло з яких підстав державний виконавець вирішила, що виконавчі дії було погоджено на 14 червня 2024 року, адже погоджено дату вчинення виконавчих дій саме 15 червня 2024 року. Такі дії державного виконавця на його порушують права скаржника.

Відповідно до приписів частини другої статті 447 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Сторони справи та головний державним виконавець Паралєва С.С. у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили.

Від ОСОБА_2 надійшла заява з прохання проводити розгляд скарги за її відсутністю. Скаржник та головний державний виконавець Паралєва С.С. до суду не з`явилися з невідомих суду причин.

Враховуючи тривалість розгляду скарги та приписи частини другої статті 447 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість провести розгляд скарги за відсутністю сторін, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Зі змісту скарги слідує, що скаржник ОСОБА_1 вислювлює свою незгоду із діями головного державного виконавця Паралєвої С.С. та постановою від 17 червня 2024 року про накладення на нього штрафу у розмірі 1700 грн 00 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено. Виділити ОСОБА_2 в натурі частину житлового будинку літ. «А» у складі прим. 1-2, загальною площею 19,80 кв.м., житловою площею 19,80 кв.м., та частину № НОМЕР_1 огорожі з воротами, що становить 13/100 часток у праві спільної часткової власності домовлодіння по АДРЕСА_1 - згідно першого варіанту висновку експерта №125-003 судової будівельно-технічної та земельно технічної експертизи по матеріалам цивільної справи №490/8439/20. Припинено за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на частини житлового будинку з надвірними господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 277,69 кв.м- за першим варіантом висновку №125-003 за графічним розробленим поділом згідно Додатку № 1 судової будівельно-технічної та земельно- технічної експертизи по матеріалам цивільної справи №490/8439/20. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 109479грн грошової компенсації за перевищення ідеальної частки у праві спільної часткової власності та вартості частини інженерного устаткування. Зобов`язано ОСОБА_1 надавати доступ співвласнику ОСОБА_3 до частини земельної ділянки вздовж лівої бокової стіни відкритої веранди житлового будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 на час виконання ремонтних робіт - за переднім узгодженням часу та періоду виконання таких робіт. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Це рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання, яке здійснюється у виконавчому провадженні № 75020877.

Так, постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвої С.С. від 15 травня 2024 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №490/8439/20, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 12 квітня 2024 року.

Постановами від 15 травня 2024 року головним державним виконавцем Паралєвою С.С. вирішено питання щодо визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору.

Головним державним виконавцем Паралєвою С.С. під час здійснення виконавчого провадження направлялися вимоги боржнику та стягувачу (від 04 червня 2024 року), складалися акти (від 25 травня 2024 року, від 05 червня 2024 року, від 11 червня 2024 року, від 14 червня 2024 року), виносилися постанови про накладення штрафу на боржника.

Актом державного виконавця Паралєвої С.С. від 11 червня 2024 року встановлено, що під час виходу за адресою АДРЕСА_1 в присутності боржника та стягувача домовлено що 15 червня 2024 року об 10 год. 00 хв. будуть проведені ремонтні роботи.

Актом державного виконавця Паралєвої С.С. від 14 червня 2024 року встановлено, що 14 червня 2024 року об 10:08 ОСОБА_1 не надав доступу ОСОБА_3 до частини житлового будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 . Цей акт складено у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та понятого ОСОБА_4 .

Надалі постановою головного державного виконавця Паралєвої С.С. від 17 червня 2024 року внесено виправлення до процесуального документа, внесено виправлення до акту від 11 червня 2024 року та зазначено, що сторони попередньо домовилися про дату вчинення виконавчих дій саме 14 червня 2024 року. Однак, помилково внаслідок описки цю дату вказано як 15 червня 2024 року.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості скарги суд виходить із такого.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2024 року є рішенням зобов`язального характеру, тобто таке рішення, яке не можливо виконати без участі боржника ОСОБА_1 .

З матеріалів виконавчого провадження слідує, що боржник ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про здійснення стосовно нього виконавчого провадження №75020877 з виконання виконавчого листа Центрального районного суду м.Миколаєва № 490/8439/20, виданого 12 квітня 2024 року.

Виконавче провадження № 75020877 тривало з 15 травня 2024 року до 24 липня 2024 року. За цей час боржник не виконав виконавчий лист, виданий Центральним районним судом м.Миколаєва №490/8439/20. Поважних, об`єктивно існуючих причин неможливості виконати виконавчий лист №490/8439/20, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 12 квітня 2024 року, ані матеріали виконавчого провадження ані матеріали цивільної справи №490/8439/20 не містять.

Щодо обставин складення акту від 11 червня 2024 року, то суд звертає увагу, що скаржник у самому тексті скарги вказує на наявність домовленості між учасниками виконавчого провадження про проведення виконавчих дій саме 14 червня 2024 року та наявність технічної описки в акті від 11 червня 2024 року, яка була надалі виправлена.

За такого, суд відхиляє доводи скаржника про те, що дата вчинення виконавчих дій 14 червня 2024 року була неузгоджена.

Також суд зауважує, що 14 червня 2024 року під час виходу головного державного виконавця Паралєвої С.С. за адресою АДРЕСА_1 боржник ОСОБА_1 був присутній та відмовився від підпису. Зазначене відбулося в присутності понятого ОСОБА_4 .

Постановою головного державного виконавця Паралєвої С.С. від 24 липня 2024 року закрито виконавче провадження № 75020877 на підставі пункту 11 частини першої статті 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З наведеного слідує, що виконавче провадження закінчено у зв`язку із невиконанням боржником без поважних причин виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва № 490/8439/20, виданого 12 квітня 2024 року.

Також головним державним виконавцем Паралєвою С.С. направлено повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Оригінал виконавчого листа 24 липня 2024 року повернуто до Центрального районного суду м. Миколаєва та його приєднано до матеріалів справи.

Отже, з матеріалів справи № 490/8439/20 слідує, що постанова про закінчення виконавчого провадження ніким оскаржена не була.

Відтак, виконавче провадження № 75020877 є таким, що закінчено у зв`язку із невиконанням боржником ОСОБА_1 виконавчого листа №490/8439/20, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, та у зв`язку із неможливістю виконати його без участі боржника.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 260, 261, 353, 447- 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17 червня 2024 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні №75020877 відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку статті 261 ЦПК України та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя Л.М Шолох