Провадження №:2/138/240/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі головуючого судді Київської Т.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, мотивуючи тим, що 25.06.2021 між ПАТ «Страхова компанія «Аркс» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №66655а1к, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_1 . 23.06.2022 о 09 год. 55 хв. в м.Київ по бульвару Тараса Шевченка, 62 сталась ДТП за участю вказаного автомобіля та електросамоката, яким керувала відповідач, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль. Відповідно до змісту постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2022 у справі №761/12338/22 ДТП сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 пункту 12.1 ПДР України (ст.124 КУпАП). Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Сума страхового відшкодування становить 55503,66 грн, яка була сплачена позивачем за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації електросамокату не було застраховано. У досудовому порядку позивач кошти за завдану шкоду не повернула.

Зважаючи на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в загальному розмірі 55503,66 грн.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.12.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строку для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.01.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав.

Відповідач отримала ухвалу суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження разом з позовом та доданими до нього документами. Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, однак таким правом не скористалась. Будь-яких заяв, клопотань та заперечень суду не подавала. Зважаючи на викладене суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до такого висновку.

Встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 04.11.2022 у справі №761/12338/22 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків. Також, судом було досліджено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 23.06.2022 о 09 год. 55 хв., в м.Києві на бул. Т. Шевченка, 62, ОСОБА_1 керувала електросамокатом, рухаючись по пішохідному переходу, не була уважною, не вела його в руках та допустила зіткнення з автомобілем «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями відповідач порушила п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП. (а.с.12).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, зокрема, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З вказаною вище постанови слідує, що відповідача було визнано винною у вчиненні ДТП і закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою обставиною.

Як слідує з реєстраційного документу на транспортний засіб серії НОМЕР_2 власником автомобіля Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с.27).

Згідно договору №66655а1к від 25.06.2021 добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» АТ СК «Аркс» (попередня назва СК «АХА Страхування») транспортний засіб Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого ОСОБА_2 , було застраховано. Строк дії договору до 28.06.2022 (а.с.23-26).

Як стверджує позивач, після вказаної вище події ДТП власник автомобіля звернувся до страхувальника із заявою про настання страхового випадку та виплати йому страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АRX3299792 від 28.06.2022 розмір страхового відшкодування склав 55503,66 грн. (а.с.13-22).

Позивач також надав до суду платіжне доручення №897505 від 29.06.2022 про сплату суми коштів у розмірі 55503,66 грн. на ТОВ «Автопассаж» з призначенням платежу страхове відшкодування згідно акту №АRX3299792 ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , рахунок № НОМЕР_4 від 24.06.2022 (а.с.9).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів передбачена ст.21 Закону.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз.1 п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до ст.979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.

Згідно положень ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом.

Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача.

У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності.

Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності.

Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16 липня 2018 року у справі № 910/20412/16.

Крім того, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 у справі №3-51гс14).

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір (постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14).

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даній справі позивач як на доказ скоєння відповідачем ДТП та його вини посилається на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 04.11.2022 у справі №761/12338/22, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків.

В свою чергу, факт закриття адміністративного провадження відносно відповідача у зв`язку закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності не свідчить про відсутність правових підстав для настання цивільно-правової відповідальності останнього.

Водночас, як вбачається з положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, з вказаною постанови слідує, що винну відповідача було встановлено, хоча провадження у справі і було закрито у зв`язку з закінченням строку. Також суд звертає увагу на те, що така підставі, як закриття провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до відповідальність не є реабілітуючою обставиною.

Щодо кваліфікації діяльності, пов`язаної з використанням електричного самоката, як джерела підвищеної небезпеки.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

Перелік видів діяльності, що створює підвищену небезпеку, який наведений у частині першій статті 1187 ЦК України, не вичерпний (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Тлумачення статті 1187 ЦК України свідчить, що: джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Вказаних вище висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 15.03.2023 у справі №127/5920/22.

Зважаючи на положення вказаних вище норм, суд вважає доведеним той факт, що відповідач заподіяла шкоду транспортному засобу марки «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталась 23.06.2022, а також те, що позивачем було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 55503,66 грн.

При цьому, на час розгляду справи судом відповідач будь-яких заперечень щодо суми страхового відшкодування та її виплати не подала, також не подала і докази відшкодування позивачу витрат, про які заявлено позов.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки до страховика, який відшкодував шкоду страхувальнику переходять права регресної вимоги до соби винної в ДТП.

Крім того, в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору.

На підставі ст.22, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 979, 993, 1191 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81-82, 86, 89, 141, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 55503 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот три) гривні 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» судові витрати у виді судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», місце знаходження: вул.Іллінська, 8, м.Київ, 04070; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.Б.Київська