КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/5183/19 Головуючий у 1 інстанції: Волчко А.Я.
Провадження № 22-ц/824/5484/2025 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Кафідової О.В.,

секретар Тіткова І.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Дьякова Дениса Юрійовича,який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.Т. про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння. Зазначав, що він є власником земельної ділянки площею 1,0369 га, кадастровий номер :02:007:0226, за адресою: АДРЕСА_1 , а також нежитлової будівлі - магазину, загальною площею 21,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі укладених 25 грудня 2007 року між ним і ОСОБА_4 договорів купівлі-продажу. З реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо, що право власності на його майно перереєстроване на іншу особу. Так, 29 квітня 2016 року нібито між ним і ОСОБА_2 підписано іпотечний договір № 579, предметом якого була зазначена земельна ділянка, а 13 травня 2016 року - договір про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_2 . В подальшому ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ділянки від 08 вересня 2016 року здійснив відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_3 . ОСОБА_1 зазначає, що не укладав та не підписував іпотечний договір, договір позики та договір про задоволення вимог іпотекодержателя. За його заявою були внесені відомості про кримінальне правопорушення за фактом заволодіння земельною ділянкою шляхом використання підроблених документів за частиною четвертою статті 358 КК України (кримінальне провадження№ 0000254). На час укладення оспорюваних правочинів 29 квітня 2016 року та 13 травня 2016 року він перебував за межами України, а тому підписати правочини він фізично не міг. При укладенні правочинів був використаний недійсний паспорт НОМЕР_1 з фотокарткою невідомої людини, який був втрачений ним, а на його заміну 14 вересня 2015 року він отримав новий паспорт серії НОМЕР_2 , який був дійсний до 02 серпня2016 року та замінений на дійсний до тепер паспорт серії НОМЕР_3 від 02 серпня 2016 року. наведене, ОСОБА_1 просив:

визнати недійсними договір позики від 29 квітня 2016 року, укладений між ним і ОСОБА_2 ; договір іпотеки від 29 квітня 2016 року, укладений між ним і ОСОБА_2 ; договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 13 травня 2016 року, укладений між ним і ОСОБА_2 ; договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ;

витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на його користь земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0226;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про проведену державну реєстрацію обтяження нерухомого майна у вигляді іпотеки на спірну земельну ділянку; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя за ОСОБА_2 ; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір позики, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 29 квітня 2016 року. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 29 квітня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. за реєстраційним номером 579. Визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 13 травня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. за реєстраційним номером 592. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. за реєстраційним номером 2717. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0226, цільове призначення - для розміщення торговельного центру. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 квітня 2016 року № 14388533, прийняте приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В., про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обтяження нерухомого майна у вигляді іпотеки на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0226, загальною площею 1,0369 га, цільове призначення - для розміщення торговельного центру. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 травня 2016 року № 14497468, прийняте приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0226, загальною площею 1,0369 га, цільове призначення - для розміщення торговельного центру, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя за ОСОБА_2 . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 вересня 2016 року № 16288490, прийняте приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю. В. про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0226, загальною площею 1,0369 га, цільове призначення - для розміщення торговельного центру,за ОСОБА_3 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2020 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2019 року скасовано, а справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 197-205 т. 2).

Не погоджуючись із рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначав, що в матеріалах справи наявні відповідь Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України на запити адвоката і суду, якою підтверджено, що ОСОБА_1 був відсутній на території України та, відповідно, не міг бути присутнім під час укладання оскаржуваних договорів. Матеріалами справи доведено, що при підписанні оскаржуваних договорів був використаний недійсний паспорт ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , а на фотографії в ньому зображена інша особа. Суд першої інстанції безпідставно відхилив висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №17-3/1670 від 04 листопада 2019 року і дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0226, цільове призначення - для розміщення торговельного центру. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 24 012,50 грн., по 12 006,25 грн. з кожного.

В жовтні 2023 року представник ОСОБА_3 подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року. Постановою Верховного Суду від 06 грудня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року залишено без змін.

У березні 2024 року представник ОСОБА_2 також подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року. Постановою Верховного Суду від 29 листопада 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року та постанову Верховного Суду від 06 грудня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній інстанції представники ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання ОСОБА_2 , його представник, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Р.Т. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи. Представник ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.Судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутності ОСОБА_2 його представника, приватного нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Р.Т.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції з врахуванням вказівок, наданих Верховним Судом, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , реєстровий № 1392, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,0369 га, кадастровий номер :02:007:0226, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 88 т. 3).

Відповідно до договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 25 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , реєстровий № 1389, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4 магазин-адмінбудівлю, яка зазначена за планом під літерою «А», з дерева, загальною площею 21,4 кв.м і знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (а.с. 77 т. 3).

11 вересня 2009 року на підставі державного акту права власності на земельну ділянку серія ЯЖ №479140, виданого Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі, за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на земельну ділянку. (а.с. 89-90 т. 3).

Відповідно до копії іпотечного договору від 29 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 передав в іпотеку ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,0369 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0226. В п. 2 договору іпотеки зазначено, що він укладений на забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 29 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо повернення позики у розмірі 2534000,00 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р. Т. за реєстровим №579 (а.с. 98-112 т. 3).

13 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. було посвідчено договір про задоволення вимог іпотекодержателя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,за реєстровим № 592, на підставі якого право власності на земельну ділянку площею 1,0369 га, кадастровий номер :02:007:0226, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 142-143 т. 3).

08 вересня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу земельна ділянка площею 1,0369 га, кадастровий номер :02:007:0226, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

ОСОБА_1 порушив питання про визнання недійсним договору позики від 29 квітня 2016 року, укладеного між ним і ОСОБА_2 ; договору іпотеки від 29 квітня 2016 року, укладеного між ним і ОСОБА_2 ; договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 13 травня 2016 року, укладеного між ним і ОСОБА_2 ; договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ; витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на його користь земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0226; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про проведену державну реєстрацію обтяження нерухомого майна у вигляді іпотеки на спірну земельну ділянку; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя за ОСОБА_2 ; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , дійшовши висновку про недоведеність наявності обставин недійсності оспорюваних договорів, а також того, що спірна земельна ділянка вибула незаконно з володіння позивача. Оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до статті 15 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до положень ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц).

У статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Положеннями статей 328, 329 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово -правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

При цьому відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування своїх вимоги про визнання недійсними договору позики від 29 квітня 2016 року, договору іпотеки від 29 квітня 2016 року, договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 13 травня 2016 року, укладених між ним і ОСОБА_2 ; договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ; скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятих на підставі вказаних договорів, та витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на його користь земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0226, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що він не укладав та не підписував договір позики, іпотечний договір та договір про задоволення вимог іпотекодержателя. На час посвідчення вказаних договорів він перебував за межами України. При укладенні правочинів від його імені був використаний недійсний паспорт.

Як вбачається з матеріалів справи, для посвідчення оспорюваних договорів приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гречаній Р.Т. був наданий паспорт громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданий 02 вересня 2005 року (а.с. 168-170 т. 3).

Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби від 11 травня 2021 року № 6.1-4703/6-12, наданого на виконання ухвали суду, вказаний паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , оформлений 02 вересня 2005 року Новоселицьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, ОСОБА_1 був втрачений. 14 вересня 2015 року, тобто за сім місяців до посвідчення оспорюваних договорів, Новоселицьким РС УДМС України в Чернівецькій області на ім`я ОСОБА_1 був оформлений паспорт серії НОМЕР_2 (а.с. 112-113 т. 2).

Відповідачами не спростовувалося те, що наданий на посвідчення оспорюваних договорів паспорт серії НОМЕР_1 містив фотокартки іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Згідно наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби з бази перетинання державного кордону, лінії розмежування між Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим інформації за № 0.184-30020/0/15-20 від 23 листопада 2020 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетинав кордон 11 лютого 2016 року (виїзд), наступний запис - 26 липня 2016 року (в`їзд) (а.с. 82 т. 2).

Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2019 року на підставі заяви ОСОБА_1 Києво-Святошинським ВП ГУНП у Київський області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом заволодіння земельною ділянкою з використанням підроблених документів за частиною четвертою статті 358 КК України (кримінальне провадження №0000254).

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №17-3/1670 від 04 листопада 2019 року, проведеного в рамках кримінального провадження №0000254, рукописний текст « ОСОБА_6 » та підписи від імені ОСОБА_1 у договорі позики від 29 квітня 2016 року, договорі іпотеки від 29 квітня 2016 року, договорі про задоволення вимог іпотекодержателя від 13 травня 2016 року, договорі позики грошей від 29 квітня 2016 року виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 142-162 т. 1).

Відхиляючи вказаний висновок, суд першої інстанції виходив з того, що експертиза проводилася в іншому провадженні та за фотокопіями документів. Такі висновки спростовуються змістом висновку експерта, у відповідності до якого експерту були надані договір іпотеки від 29 квітня 2016 року та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 13 травня 2016 року. Вказаний висновок експерта містить дані щодо предмета доказування, а тому з урахуванням положень ст.ст. 76-78 ЦПК України він є належним та допустимими доказом в даній справі, мав бути оцінений судом першої інстанції у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 , відповідачі не надали суду доказів на спростування правильності або обґрунтованості вказаного висновку експерта, не порушували питання про призначення відповідної судової експертизи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у cправі № 204/8017/17 зазначено, що нотаріально посвідчений договір відчуження нерухомого майна, який від імені продавця підписаний сторонньою особою та при нотаріальному посвідченні якого використано викрадені документи, а особу встановлено на підставі підробленого документа, у разі невстановлення факту зловживання з боку власника своїми правами потрібно кваліфікувати як неукладений.

Власник, майно якого вибуло з його законного володіння за неукладеним договором, може звернутися з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача (статті 387, 388 ЦК України) без оспорювання правочину (правочинів) щодо спірного майна та скасування рішення (рішень) про державну реєстрацію права власності на належне йому майно за іншою (іншими) особою (особами).

Враховуючи, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер №:02:007:0226, цільове призначення для розміщення торговельного центру, вибула з володіння ОСОБА_1 поза його волею за договорами, які він не укладав, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог про витребування вказаної земельної ділянки з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 .

Оспорювання правочинів щодо спірного майна та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на належне майно за іншою особою, не є належним способом захисту порушеного права. А тому права та інтереси позивача підлягають захисту виключно у спосіб витребування належного йому майна з чужого незаконного володіння.

Враховуючи викладене, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер №:02:007:0226, цільове призначення для розміщення торговельного центру. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 слід відмовити.

Оскільки за результатом розгляду справи підлягають задоволенню майнові вимоги ОСОБА_1 , а немайнові не підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з кожного на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 9605,00 грн. судового збору за подання позовної заяви, 14 407,50 грн. судового збору - за подання апеляційної скарги, а всього - 24 012,50 грн. судового збору - по 12 006,25 грн.

Враховуючи характер позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 151,34 грн. судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та 10 757,60 грн. судового збору за подання касаційної скарги, а всього 10908,94 грн. судового збору. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 10 757,60 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Дьякова Дениса Юрійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіннязадовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер №:02:007:0226, цільове призначення для розміщення торговельного центру.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 006,25 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 006,25 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 ,94 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 757,60 грн грн. судового збору

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Кафідова О.В.