Номер провадження 2/754/526/25
Справа №577/3449/24
05 лютого 2025 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Буша Н.Д.,
секретаря с/з Шклярської К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ «Служба у справах дітей» Конотопської міської ради Сумської області про визначення місця проживання дитини, -
24.06.2024 року позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Юсан І.О. звернулась з даним позовом до Конотопського міськрайонного суду Сумської області.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської областівід 25 червня 2024 року вказану справу передано до за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30.07.2024 року для розгляду вказаної справи визначено суддю Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д.
Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д. від 31.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
02.08.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Берюха О.В. на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
03.10.2024 року від представника третьої особи - Відділу «Служба у справах дітей» Конотопської міської ради Сумської області на адресу суду надійшов лист з проханням проводити підготовче засідання у їх відсутності.
06.11.2024 року від представника третьої особи - Відділу «Служба у справах дітей» Конотопської міської ради Сумської області на адресу суду надійшов висновок №01.14/719 від 05.11.2024 року про визначення місця проживання дитини.
14.01.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Берюха О.В. на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
Ухвалою суду від 20.01.2025 року закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи по суті.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19 вересня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син - ОСОБА_3 . У 2022 році з військовою агресією російської федерації проти України, по обопільній згоді з ОСОБА_2 було прийнято рішення зберегти життя спільної дитини та разом виїхати за кордон, до Чорногорії. Після переїзду до Чорногорії все кардинально змінилося, зокрема стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися. Спільна дитина сторін у той час потребувала кваліфікованої медичної допомоги, чим позивач самостійно займалась. Як наслідок, не знайшовши відповідної лікарняної підтримки для дитини, позивач з відповідачем переїхали до Польщі, де влаштували дитину до садочка та центру «LogoSens», більше того, дитині дуже сподобалося відношення спеціалістів до нього та оточення діток, яке посприяло на його емоційний стан в позитивну сторону. З початку поточного року, ОСОБА_2 влаштував «терор» по відношенню до позивача та спільної дитини, а саме: заборонив позивачу наближатися до місця проживання спільної дитини, обмежив її спілкування з дитиною, позбавив документів, зокрема оригіналів та медичного характеру та документів щодо дитини. Відтак, протягом останніх років відношення між сторонами поступово погіршувались. В результаті чого, між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у позивача з відповідачем різні погляди на спільне сімейне життя та обов`язки один до одного, у тому числі щодо виховання спільної дитини. Спільне життя сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності. Вказане вище призвело до втрати почуттів кохання, взаємоповаги, взаємодопомоги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. З урахуванням наведеного, 20.05.2024 року рішенням Деснянського районного суду міста Києва шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу, позивач разом з дитиною повернулися до України, відповідач відмовився повертатися. Після повернення позивача до України вона відразу за місцем фактичного проживання звернулася до дитячого лікаря - педіатра та уклала з ним декларацію, щоб забезпечити отримання сином медичних послуг. Також, позивач забезпечила дитину спеціалістами, які надають приватні заняття для розвитку мовлення, стабілізації психічного стану дитини за місцем його проживання. У позивача у приватній власності наявна трьох кімнатна квартира, де вона зараз проживає з дитиною. 07.06.2024 року позивач звернулась до відділу «Служба у справах дітей» Конотопської міської ради Сумської області із заявою про вирішення спору стосовно визначення місця проживання спільної з відповідачем малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після обстеження умов проживання надано висновок, яким визначено, що умови проживання добрі, квартира облаштована меблями, технікою. В наявності є всі необхідні речі, засоби гігієни, одяг, продукти харчування. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови. Позивач має самостійний заробіток, який достатній для утримання дитини. На підставі викладеного, позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини разом з нею.
Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Від представника третьої особи на адресу суду надійшов лист з проханням розглядати справу без участі їх представника за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін.
Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом встановлено, що 19.09.2020 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20.05.2024 року було розірвано.
Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з матір`ю.
Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Судом встановлено, що по місцю проживання дитини 18.06.2024 року ОСОБА_1 укладено декларацію з лікарем-педіатром, який надаватиме первинну медичну допомогу дитині.
Відповідно до наданих стороною позивача медичних довідок, позивач займається реабілітаційними послугами щодо малолітньої дитини. Також сторона позивача надала суду копію довідки, відповідно до якої ОСОБА_3 з 09.09.2024 року по теперішній час відвідує заняття з інтелектуального розвитку дитини, два рази на тиждень, вартість занять, за один місяць складає 900 грн.
Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
З висновку Конотопської міської ради виконавчого комітету Органу опіки та піклування Конотопської міської ради №01-14/719 від 05.11.2024 року, встановлено в межах чинного законодавства України та в інтересах дитини вирішили за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 . Окрім того у висновку вказано, що батько дитини - ОСОБА_2 будь-які документи до відділу «Служба у справах дітей» Конотопської міської ради не надавав.
Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Пунктом 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
З огляду на викладене, беручи до уваги вік та інтереси дитини, яка звикла до умов проживання саме з матір`ю, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 223, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ «Служба у справах дітей» Конотопської міської ради Сумської області про визначення місця проживання дитини- задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_4 - громадянкою України ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: відмова за релігійними переконаннями, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 10.12.2020, орган, яким видано: 8017, номер ID карти: НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) накористь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП відмова за релігійними переконаннями, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 10.12.2020, орган яким видано: 8017, номер ID карти: НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1 211,20 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 05.02.2025 року.
Суддя Н.Д.Буша