Справа № 168/74/24
Провадження № 2-о/168/1/25
судді Старовижівського районного суду Волинської області
Старовижівським районним судом Волинської області задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Старовижівська селищна рада Ковельського району Волинської області, орган опіки та піклування Старовижівської селищної ради, ОСОБА_1 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.
Задовольняючи заяву в повному обсязі, суд виходив з того, що останній є особою яка може бути опікуном над недієздатною матір`ю.
Вважаю, що вимоги заявника про визнання ОСОБА_1 недієздатною повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Проте, я не погоджуюсь з рішенням в частині призначення заявника опікуном та вважаю за необхідне викласти окрему думку з огляду на наступне.
Згідно з ст.58 ЦК України опіка встановлюється над, зокрема, фізичними особами, які визнані недієздатними.
Статтею 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Аналогічний порядок щодо встановлення опіку над недієздатною особою визначений ч. 1ст. 300 ЦПК України.
Відповідно до приписів ч.2, 3 та 5 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до ч.1 ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 року № 34/166/131/88.
Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути врахований на розсуд суду.
Згідно зі ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до ст.15 Сімейного Кодексу України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
В процесі слухання справи судом встановлено, що особа, яка визнається недієздатною, крім заявника, має дочку. Судом не встановлено будь-яких перешкод для виконання нею опікунських обов`язків. Зокрема, її проживання в іншому місті не є перешкодою для виконання обов`язку передбаченого Сімейним Кодексом України щодо опіки над хворою матір`ю.
Поданий Старовижівською селищної радою висновок про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном матері не містить належної мотивації: чому саме його необхідно призначити опікуном, а не іншу особу, наприклад: дочку.
Окрім того, слід наголосити, що умови існування в державі можуть визначати домінування суспільного інтересу над приватним, що характерно для сучасної України, яка перебуває зараз в стані війни.
Згідно із ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається опікунам осіб, визнаних судом недієздатними.
Отже, саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст. 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань у цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.
При цьому, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами.
Разом з тим, згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги законодавства, вважаю, що немає підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном над недієздатною матір`ю, а подання органу опіки та піклування щодо можливості призначення його опікуном винесено передчасно, без повного дослідження всіх обставин щодо цього, та ґрунтується виключно на даних отриманих від заявника.
Враховуючи наведене, у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном необхідно було відмовити, встановити опіку над недієздатною, та тимчасово, до вирішення питання про призначення опікуна над недієздатною, покласти обов`язки опікуна на Опікунську раду при виконавчому комітеті Старовижівської селищної ради.
З урахуванням наведеного заява підлягала частковому задоволенню.
Суддя О.Й.Хаврона