Провадження № 2/537/49/2025
Справа № 537/996/24
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2025 у м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді Фадєєвої С.О., за участі секретаря судових засідань Супруненко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу № 537/996/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
установив:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № Z06.00501.004391058 від 01.10.2018 у розмірі 104454 грн. 82 коп., з яких: 41307 грн. 69 коп. заборгованість за основним боргом, 22968 грн. 44 коп. заборгованість за відсотками та 40178 грн. 69 коп. заборгованість за комісіями. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.
На обґрунтування позову зазначив, що 01.10.2018 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z06.00501.004391058. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним нею з АТ «Ідея Банк». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 104454 грн. 82 коп., з яких: 41307 грн. 69 коп. заборгованість за основним боргом, 22968 грн. 44 коп. заборгованість за відсотками та 40178 грн. 69 коп. заборгованість за комісіями. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором, заборгованість не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Глушко З.В. надано відзив на позовну заяву, де вона зазначила, що з позовом не згодна, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими належними та допустимим доказами. Вказала, що позивачем не додано до позову виписку по рахунку, яка може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту. Також до позову не додано жодного документу, що свідчить про перерахування коштів відповідачу, зазначений позивачем розрахунок заборгованості за кредитом не підтверджується первинними бухгалтерськими документами. Вказала, що згідно з умовами договору № Z06.00501.004391058 від 01.10.2018 АТ «Ідея Банк» зобов`язувалося надати ОСОБА_1 кредит на суму 49900 грн., з копії паспорту споживчого кредиту вбачається, що АТ «Ідея Банк» перерахувало ОСОБА_1 01.10.2018 кошти у сумі 45570 грн. Вказала, що ОСОБА_1 сплачувалися кошти на рахунок АТ «Ідея Банк», зокрема у неї збереглися квитанції про сплату: 29.10.2018 2890 грн., 03.12.2018 2990 грн., 26.11.2019 6000 грн., 10.01.2020 3000 грн., 27.01.2020 2990 грн., 17.03.2020 3000 грн., 07.09.2020 3000 грн., 10.09.2020 3490 грн., 20.10.2020 2990 грн., 20.11.2020 3000 грн.. 21.12.2020 3000 грн.. 22.02.2021 3000 грн., 16.03.2021 3000 грн., 20.04.2021 3090 грн.. 22.06.2021 3000 грн. Загальна сплачена сума по збереженим та читабельними квитанціям складає 48450 грн. Вказала, що у відповідача є квитанції зміст яких не читабельний, адже з часом фарба на папері «вигоріла» під дією світла. З вищевикладеного вбачається, що відповідачем здійснювалося погашення заборгованості за тілом кредиту. Проте зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 41307 грн. 69 коп. Разом з тим матеріали справи не містять детального розрахунку із зазначенням дат, в які здійснювалися платежі відповідачем на погашення основної суми боргу, тому при підготовці відзиву на позовну заяву відповідач позбавлений можливості вирахувати точний розмір відсотків за договором. Вказала на те, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві, отже не є належними доказами існування боргу. Окрім того, звернула увагу на те, що позивачем безпідставно заявлено до стягнення суму заборгованості за комісією, адже з наданої до позову копії паспорту споживчого кредиту, що є додатком до договору кредиту, вбачається, що сторонами було погоджено, що комісія за надання кредиту відсутня. З урахуванням викладеного просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 8000 грн.
Представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано відповідь на відзив, де він вказав, що при укладені договору 01.10.2018 № Z06.00501.004391058 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на погоджених умовах шляхом особистого підписання договору. Щодо первинних документів бухгалтерського обліку за вищевказаним договором та підтвердження перерахування кредитних коштів зазначив, що інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця (позикодавця), тому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним кредитним договором, а дані документи відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит. Вказав, що позивачем було надано до суду усі наявні документи по кредитній справі, які були передані АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в рамках укладеного договору факторингу № 07072023. Зазначив, що станом на 25.06.2024 від АТ «Ідея Банк» отримано докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу за укладеним кредитним договором. Кредитний договір був підписаний відповідачем, згідно умов договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору, у тому числі і на умовах, які розміщенні на сайті кредитодавця, а також отримала від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне врегулювання ринків фінансових послуг». Крім того, зі змісту кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, а саме прямо зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умов кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору ним особисто. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання коштів відповідачем при укладенні договору висловлено не було. З урахуванням вищевикладеного просив задовольнити позовні вимоги.
Окрім того, представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано додаткові письмові пояснення, де він вказав, що представником відповідача не надано витягу з договору про надання правничої допомоги, не надано детального опису робіт, які б підтвердили дійсне надання правничої допомоги, дали б можливість зрозуміти обсяг і складність проведеної роботи та витрачений на це час. Вважає недоведеною та неспівмірною вартість правової допомоги у сумі 8000 грн., зважаючи на малозначність справи та складність написання відзиву.
Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Глушко З.В. надано заперечення на відповідь на відзив, де адвокат зазначила, що позивачем не спростовано того факту, що сума заборгованості за комісією у розмірі 40178 грн. 69 коп., яка заявлена до стягнення, не передбачена договором та не включена до паспорта споживчого кредиту, що є додатком до договору кредиту. Щодо надання позивачем у якості доказу виписки по рахунку вказала, що у позовній заяві відсутнє посилання на цей доказ, та він не був поданий разом з відзивом, також не доведено, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання цього доказу.
Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, згідно матеріалів справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Глушко З.В. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справ проводити у її відсутність і у відсутність відповідачки ОСОБА_1 та просила відмовити позивачу у задоволенні позову.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В силу ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що 01.10.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z06.00501.004391058. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 49900 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит разом з процентними платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості згідно з умовами цього договору. Строк дії договору становить 60 місяців (п.1.2 кредитного договору) зі сплатою 21,99 % річних за користування кредитом (п.1.4 кредитного договору). Згідно з п.1.11 кредитного договору позичальник зобов`язувався сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Правомірність правочинів презумується. Відповідачем не заперечується факт укладення у письмовій формі кредитного договору.
Позивачем разом із відповіддю на відзив подано виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором кредиту від 01.10.2018. В силу ч.3 ст. 179 ЦПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 5 ст. 178 ЦПК України визначено, що до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Отже, позивач наділений правом подати докази разом із відповіддю на відзив чи звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів у цей строк. Випискою по рахунку підтверджується, що на рахунок ОСОБА_1 банком перераховано узгоджену суму кредитних коштів. Як вбачається із вказаної виписки ОСОБА_1 частково погашала заборгованість, а саме за час користування кредитом сплатила на користь банку 72775,23 грн., з яких 8592,31 грн. направлені на погашення боргу за тілом кредиту, 23723 грн. за процентами та 40459,92 грн. обслуговування кредиту. Часткова сплата боргу підтверджується і копіями наданих відповідачкою квитанцій.
Щодо заперечень представника відповідача стосовно стягнення комісії (плати за обслуговування кредитної заборгованості) суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції на час виникнення правовідносин встановлено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит (частина друга цієї статті).
Частиною 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час виникнення правовідносин, встановлено норму за якою умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зазначено, що у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, але цей Закон розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. У цій постанові викладено правовий висновок, за яким умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».Враховуючи те, що позивачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору, укладеного між поивачем та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно(за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем) в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
Згідно п. 1.11 кредитного договору № Z06.00501.004391058, укладеного 01.10.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , позичальник зобов`язувався сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором, за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальниказ використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні в контакт-центрах шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником з використанням різних каналів зв`язку тощо. Отже, вказаним пунктом встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. При цьому одночасно пунктом 3.2.4. кредитного договору визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Отже, зміст пункту 3.2.4. кредитного договору контекстуально дублює положення пункту 1.11 кредитного договору в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, тощо), але в пункті 3.2.4. кредитного договору безоплатно, а в пункті 1.4 кредитного договору - з оплатою наданих послуг. Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить як змісту пункту 3.2.4. кредитного договору, так і вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.Отже, положення пункту 1.11 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
Суд також погоджується із твердженням представника відповідача щодо того, що будь-яких інших комісій договір не передбачає.
Оскільки ОСОБА_1 частково погашала заборгованість, у тому числі і сплатила плату у сумі 40459,92 грн. за обслуговування кредиту згідно п. 1.11 договору, який судом визнається нікчемним, суд вважає, що заборгованість ОСОБА_1 підлягає перерахунку відповідно до порядку погашення заборгованості та вважає доведеною суму заборгованості у розмірі 23816,21 грн. з тіла кредиту (40459,92 грн. - 22968,44 грн. заборгованості за відсотками = 17491,48 грн. та 41307,69 грн. заборгованості за тілом кредиту 17491,48 грн. =23816,21 грн.).
07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 07072023, за умовами якого АТ «Ідея Банк», як клієнт, відступило позивачу, як фактору, належні йому права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього договору та надсилається клієнтом фактору. В силу п.5.1 договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п.4.1. цього договору, згідно з яким фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування. З платіжної інструкції № 19913 від 11.07.2023 (яка виконана 11.07.2023) вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатила суму фінансування за відступлення прав вимоги за договором факторингу №07072023. Згідно витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 позивачеві передано право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 про повернення заборгованості за кредитним договором № Z06.00501.004391058 у загальній сумі 104454 грн.
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У відповідності до ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Кредитним договором не передбачено наявності згоди боржника на зміну кредитора і відсутні докази виконання боржником ОСОБА_1 свого обов`язку первісному кредиторові. Отже наданими позивачем письмовими доказами підтверджено наявність заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором у сумі 23816,21 грн. (тіло кредиту), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки зобов`язання має виконуватися належним чином.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (22,8%).
Керуючись ст.ст.5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 137, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № Z06.00501.004391058 від 01.10.2018 у розмірі 23816 грн.21 коп.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 690 грн. 38 коп. сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: С.О.Фадєєва

Повне рішення складено 05.03.2025