Справа № 127/8882/24
Провадження № 22-ц/801/504/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 рокуСправа № 127/8882/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду від 16 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Федчишена С. А., у справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання. Зазначало, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630 та ЗУ «Про житлово комунальні послуги». Відповідачі систематично отримують від підприємства послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання і заборгували за надані послуги за період з 01.08.2019 по 31.10.2021р. 25756,24грн. Крім того, за весь час прострочення оплати їм нараховано 54,45грн. - 3% річних та 2,40грн. - суму втрат від інфляції. У добровільному порядку боржники сплатити борг відмовляються, у зв`язку з чим позивач ,з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 6066,9 грн.

Рішенням Вінницького міського суду від 16 грудня 2024 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з березня 2021р. по жовтень 2021р. в розмірі 6066,90грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає судове рішення ухваленим з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права і без повного з`ясування судом всіх обставин справи. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те,що вона не користується гарячим водопостачанням, оскільки у її квартирі змонтовано бойлер для нагрівання гарячої води. При нарахуванні боргу позивач не врахував покази лічильника, що призвело до неправильного нарахування боргу. Суд не врахував що відомості про обсяги спожитої гарячої види в оборотній відомості КП ВМР «Вінницяобленерго» відрізняються від відомостей Єдиного рахунку отриманого для оплати відповідачами, як споживачами комунальних послуг.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду від 16 грудня 2024 року вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що за даними особового рахунку № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 Квартира АДРЕСА_1 , у якій проживають відповідачі ,забезпечується послугами централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго».

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» по відношенню до відповідачів - споживачів послуг , є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Договір між сторонами про надання послуг не укладався, проте КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» фактично надавало за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, такі послуги були прийняті, від їх отримання споживачі не відмовлялись.

Як вбачається з оборотної відомості та розрахунку розміру заборгованості відповідачів за надані послуги централізованого теплопостачання та гарячої води за період з березня 2021 по жовтень 2021 ,сума їх заборгованість складає 6066,90грн.

Задовольняючи позовні вимоги , суд виходив з того, що між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору за умови їх прийняття , не звільняє від обов`язку оплати за надані такі послуги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування всіх обставин справи, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Крім того, вказаним законом передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 18 вище вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем.

На підтвердження вартості надання послуг з теплопостачання та отримання таких відповідачами , КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» надало розрахунок заборгованості за надані послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 ,згідно якого останнім нараховано заборгованість з оплати за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання води за період з березня 2021р. по жовтень 2021р. у розмірі 6066,90грн (а.с.8).

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до статей 67, 68 ЖК УРСР наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до статей 19, 25 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є законними, обґрунтованими і не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не користуються гарячим водопостачанням, не заслуговують на увагу, оскільки вони в установленому порядку не відмовились від такої комунальної послуги і відповідних доказів на підтвердження факту відмови суду не надали.

Згідно п. 23 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, затвердженого постановою КМУ від 11 грудня 2019 р. № 1182 зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) розподільного обліку гарячої води щомісяця здійснюється споживачем, крім випадків, коли зняття таких показань здійснюється виконавцем за допомогою системи дистанційного зняття показань.

Пунктом 25 типового договору передбачено, що у разі ненадання споживачем виконавцю у визначений сторонами строк показань вузла (вузлів) розподільного обліку гарячої води, якщо такі показання зобов`язаний знімати споживач для цілей визначення обсягу гарячої води, спожитої споживачем, протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем послуги за попередні 12 місяців, а в разі відсутності такої інформації за фактичний час споживання послуги, але не менше 15 діб. У разі відсутності інформації про показання вузлів розподільного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до відповідного вузла обліку для зняття показань засобів вимірювальної техніки після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з таким споживачем як із споживачем, приміщення якого не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку споживачем виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягів спожитої послуги у будинку та перерахунок. Перерозподіл обсягів спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу гарячої води, розподіленого окремим споживачам, обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.

За вказаних обставин саме відповідачі несуть відповідальність за не подання показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) розподільного обліку гарячої води щомісяця, однак не позбавлені права після відновлення надання показань вузлів обліку, провести перерахунок обсягів спожитої послуги.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення ,не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом було правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук