КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/29375/21

номер провадження №22-ц/824/4107/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року /суддя Шум Л.М./

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про відшкодування майнової шкоди внаслідок залиття, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" про відшкодування майнової шкоди внаслідок залиття. Просив стягнути майнову шкода, заподіяну відповідачем 63 695,00 грн та витрати на експертне дослідження 3050, 00 грн, в загальній сумі 66 745, 00 гривень.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, завдану залиттям квартири АДРЕСА_2 , власником якої він є, у розмірі 63 695, 00 гривень, судові витрати в розмір - 908,00 грн. судового збору, 3050, 00 гривень - витрат на проведення експертного дослідження вартості матеріального збитку. /а.с. 145-148/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема, те, що залиття квартири відбулось у ніч з 24 на 25 липня 2021 року, акт було складено 29.07.2021 р. комісією ЖЕЖ-7 і лише 18.08.2021 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою відшкодування у досудовому порядку. Позивачем не доведено, що шкода заподіяна саме відповідачем та її фактичний розмір. Вказувала, що комісія не оглядала квартиру АДРЕСА_3 , акт від 03.12.2021 р. є неналежним доказом. Наголошувала, що причина залиття, встановлена судом, як прорив сантехнічного обладнання у квартирі АДРЕСА_3 обґрунтовується припущеннями.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував, що при розгляді справи в суді першої інстанції, стороною відповідача не подавалось ані відзиву, ані будь-яких доказів у справу. Не з`являлась сторона відповідача на виклик експерта для проведення дослідження. Доводи апеляції нічим не обґрунтовані, презумпція вини відповідача не спростована.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2008 року, видане державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В, спадкова справа № 454/08, зареєстровано в реєстрі за № 3-3773

Судом встановлено, що у ніч з 24 на 25 липня 2021 року відбулося залиття квартири, яка належить позивачу через прорив сантехнічного обладнання у квартирі АДРЕСА_1 , яка розташована на 8 поверсі і належить на праві власності відповідачу.

Судом встановлено, що 29.07.2021 комісією ЖЕД-7 (структурний підрозділ третьої особи) був складений Акт, в якому зазначено, що: «При обстеженні встановлено: Кімната - 18,1 кв.м. стеля водоемульсійне покриття, спостерігається пляма залиття до 0,5 м2.Спальня - 12,2 кв.м. спостерігається деформація ламінату до 0,5 м2, Коридор - 9,9 кв.м. стеля водоемульсійне покриття, спостерігається пляма залиття 0,5 кв.м., двері намокли погано закриваються, Ванна - 4,3 кв.м. перепланування (з`єднано з туалетом) спостерігається пляма залиття до 0,5 кв. м на стелі. Висновок комісії: При обстеженні встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_2 відбулось з квартири АДРЕСА_3 халатне ставлення мешканців до сантехнічного обладнання.»

Також судом встановлено, що 18.08.2021 після встановлення наведених вище фактів позивач через застосунок «Viber» звернувся до відповідача, як до власника квартири, з метою врегулювання питання відшкодування заподіяної шкоди та сплати збитків в досудовому порядку. Однак, відповідач відмовився відшкодувати їх у добровільному порядку.

21.09.2021 та 07.10.2021 позивач звертався до ЖЕД-7 (Житлово-експлуатаційна дільниця № 7) із заявами про проведення повторного обстеження технічного стану квартири, оскільки після висихання залитого приміщення він виявив додаткові пошкодження, зокрема деформацію гіпсокартонної стінки.

18.10.2021 ЖЕД-7 надіслала позивачу відповідь про те, що проведення експертизи квартири після залиття не входить до її компетенції і рекомендувало звернутись до спеціалізованої установи з цим питанням. У зв`язку із тим, що первинний Акт, складений комісією ЖЕД-7 не відповідав вимогам п. 2.3.6. та додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, позивач звернувся із заявами до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та Департаменту житлово-комунальної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з метою проведення повторного обстеження та внесення в акт обстеження необхідних даних, відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що 03.12.2021 такий акт було складено, відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідач від підпису відмовився.

Так, комісією у Акті зазначено наступне. «При обстеженні встановлено: Кімната - 18,1 кв.м. стеля водоемульсійне покриття, спостерігається пляма залиття до 0,5 м2, Кімната - 12,2 кв.м. спостерігається деформація ламінату до 0,5 м2,Коридор - 9,9 кв.м. стеля водоемульсійне покриття, спостерігається пляма залиття 0,5 кв.м., двері намокли погано закриваються, Стіна спостерігаються плями (3х0,15 кв.м), Ванна - 4,3 кв.м. перепланування (з`єднано з туалетом) спостерігається пляма залиття до 0,5 кв. м на стелі. Причиною залиття прорив підводки до умивальника. Висновок комісії: квартиру АДРЕСА_5 було залито з квартири АДРЕСА_3 .»

Відповідач ОСОБА_1 відмовився брати участь у складанні актів залиття квартири за адресою АДРЕСА_4 .

14.09.2021 позивач уклав договір № 132/21 на проведення робіт з незалежної експертної оцінки вартості матеріального збитку майна із фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_5 » (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності Фонду державного майна України № 15262/13 від 14.10.2013 року). За цим договором була проведена оцінка вартості матеріального збитку завданого залиттям квартири АДРЕСА_2 . Оцінювач направив відповідачу повідомлення про дату та місце проведення оцінки.

01.11.2021 експертом був складений звіт про оцінку збитків № 71/21. За результатами дослідження розмір матеріальних збитків, заподіяних оздобленню приміщення після залиття становить 63 695, 00 гривень. Вартість дослідження становить 3050, 00 гривень, які були сплачені позивачем за договором в дату 01.11.2021. Таким чином, майнова шкода, заподіяна відповідачем становить: 63 695,00 + 3050, 00 = 66 745, 00 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами положень частини третьої статті 386 ЦК України про те, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Судом першої інстанції вірно покладено відповідальність на відповідача, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують презумпцію вини, нічим не підтверджені. Сама лише вказівка на те, що його квартира не оглядалась, а тому неможливо беззаперечно довести причину залиття, у взаємозв`язку з тим, що від підписання акту власники квартири АДРЕСА_3 відмовились /а.с. 26/, доступ до квартири не забезпечили, доказів відсутності вини не надали, не заслуговує на увагу апеляційного суду.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного переконання про доведеність того факту, що залиття квартири за адресою: квартира АДРЕСА_6 , сталося з вини відповідача ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на 8-му поверсі будинку.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом приймаються зазначені вище докази на підтвердження розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 63 695,00 грн. Крім цього, позивачем понесені витрати на оплату послуг експерта з проведення експертного дослідження вартості матеріального збитку в розмірі 3050, 00 грн.

Доводи апеляційної скарги, щодо недоведеності розміру матеріальної шкоди, апеляційним судом також відхиляються, оскільки нічим не обґрунтовані.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: