"03" березня 2025 р. Справа № 363/1042/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року суддя Вишгородський районний суд Київської області Свєтушкіна Д.А. розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність державних виконавців та рішення державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень,-

УСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії, бездіяльність державних виконавців та рішення державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень, у якій просив визнати неправомірними дії та бездіяльність державних виконавців Хмелевої М.В. і Харитонової Н.О. Вишгородського ВДВС в Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення державним виконавцем Хмелевою М.В. постанов від 17.06.2016р. про закінчення виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_1 до боржника ОСОБА_3 і ВП № НОМЕР_2 до боржника ОСОБА_4 та скасувати постанови державного виконавця Хмелевої М.В. Вишгородського ВДВС в Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 17.06.2016р. про закінчення виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_1 до боржника ОСОБА_3 і ВП № НОМЕР_2 до боржника ОСОБА_4 .

Разом із скаргою подав клопотаня про поновлення пропущеного строку на подання зазначеної скарги. Обгунтовуючи вимоги клопотання тим, що постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року, оприлюдненою 31 грудня 2024 року, апеляційна скарга на ухвалу Вишгородського районного суду від 21 травня 2024 року з проханням скасувати вказану ухвалу як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, залишена без задоволення з посиланням на те, що постанова державного виконавця від 17 червня 2016 року про закриття виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення Апеляційного суду від 10 серпня 2015 року згідно з виконавчим документом - сторонами у справі не оскаржувалась. З метою розірвання замкненого кола з огляду на невиконане рішення Апеляційного суду від 10 серпня 2015 року у справі № 363/4269/14 в частині зобов`язання відповідачів ( ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ) не чинити перешкод в користуванні майном за наслідками прийняття державним виконавцем постанов від 17.06.2016 р. про закінчення виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_1 до боржника ОСОБА_3 і ВП № НОМЕР_2 до боржника ОСОБА_4 , та на відмову судів першої і апеляційної інстанції, які вважають рішення суду від 10 серпня 2015 року у справі № 363/4269/14 виконаним у повному обсязі. Зазначив, що у відповідності до ч. 1 ст. 448 ІІПК України він звертався до Вишгородського районного суду із скаргою від 10 січня 2025 року та від 30 січня 2025 року на неправомірні дії державного виконавця щодо винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень з зобов`язанням скасувати постанови про закінчення виконавчих проваджень за виконавчими листами, виданими Вишгородським районним судом, однак через невідповідність скарги п.п. 2-5, 7 ч. 3 ст. 448 ЦПК України та п. 2 ч. 4 ст. 448 цього Кодексу, якою передбачено докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 43 цього Кодексу, а також відсутності клопотання з обґрунтуванням поважності причин для поновлення пропущеного процесуального строку, скарга була залишена без розгляду і повернута скаржнику з роз`ясненням про право звернутися до суду повторно.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд у постанові від 21.06.2022 року, винесеній по справі № 2610/16140/2012 зазначив, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові від 07.07.2022 по справі № 712/12377/17 Верховний Суд зазначив, що згідно з частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод. За загальним правилом строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, або відсутні докази поважності причин пропуску такого строку, скарга залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При зверненні до суду заявниця подала клопотання про поновлення строку для звернення зі скаргою, який, на її думку, був пропущений з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Ознайомившись зі змістом скарги та долученими письмовими доказами, суд не вбачає поважних причин пропуску строку для подання скарги, оскільки саме за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання судового рішення було відкрито виконавчі пррвадження, які постановами від 17.06.2016 року закінчені, у зв`язку з виконанням рішення суду.

Жодних доказів, що з часу, коли заявник дізнався про порушення його права (17.06.2016 року), існували обєктивно непереборні обставини, які перешкоджали заявнику на протязі майже 10 років оскаржити дії, бездіяльність та зазначені рішення приватного виконавця, матеріали скарги не містять. При цьому суд зауважує, що наявність у провадженні судів інших справ за заявами ОСОБА_1 не є поважною причиною пропуску процесуального строку на звернення зі скаргою та не перешкоджало останньому вчасно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконаця у разі незгоди з ними.

Отже, беручи до уваги, що заявником не доведено належними та достатніми доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, суд доходить висновку про відсутність правових підстав у поновленні скаржнику строку для подачі скарги, передбаченого ст. 449 ч.1 п.а ЦПК України.

За таких обставин, зважаючи на те, що скарга подана заявником після закінчення процесуального строку встановленого законом і судом відмовлено у поновленні такого строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, суд доходить до переконливого висновку про залишення скарги без розгляду.

Керуючись ст. 126, 447-449 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подання скарги на дії, бездіяльність державних виконавців та рішення державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень.

Скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність державних виконавців та рішення державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень- залишити без розгляду та повернути її заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.А. Свєтушкіна