Провадження 2/712/1078/25
03 березня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси
у складі: головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря судового засідання Дубини В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_1 .
Однак, у вказаній квартирі станом на 06.08.2024 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідною комісією департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради 05.09.2024 було складено акт про фактичне не проживання протягом тривалого часу (понад 2 роки) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в кімнаті АДРЕСА_1 .
На підставі зазначеного, позивач звернувся до суду з указаним позовом.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 11 лютого 2025 року.
11 лютого 2025 року судове засідання відкладено до 03 березня 2025 року за клопотанням представника позивача та у зв`язку з неявкою відповідачів.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення, розгляду справи без їхньої участі не надали, відзив на позовну заяву не пред`явили.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.03.2024 №712/13256/23 визнано спадщину відумерлою та передано кімнату АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади міста Черкаси Черкаської міської ради.

Пунктом 2 Рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради №882 від 18.06.2024 надано ОСОБА_4 , 1984 року народження, в оренду кімнату №31 жилою площею 18 кв.м. по АДРЕСА_2 , строком на один рік на склад сім`ї три особи (вона, дочка ОСОБА_5 , 2011 року народження, син ОСОБА_6 , 2020 року народження).

Указане також підтверджується договором оренди комунального житла від 27.06.2024.

Як вбачається з відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 07.08.2024 №4422-05-05/03.1-07, за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 06.08.2024 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №973777 від 19.12.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 10.10.2016.

З відповідей Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 26.12.2024, наданих на запит суду, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 14.09.2016, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.09.2016.

Актом від 05.09.2024 підтверджено факт не проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , протягом тривалого часу (понад два роки).

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно зі ст.ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом тривалого часу фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд вважає доведеним, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , понад 6 місяців не проживають за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні.

Таким чином позовні вимоги Черкаської міської ради про визнання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 , підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні з позовною заявою до суду, у сумі 3 028,00 грн. по 1 009,33 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст.391, 405 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Департаменту ЖКК Черкаської міської ради судовий збір у сумі 1 009,33 грн. (одна тисяча дев`ять гривень тридцять три копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Департаменту ЖКК Черкаської міської ради судовий збір у сумі 1 009,33 грн. (одна тисяча дев`ять гривень тридцять три копійки).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Департаменту ЖКК Черкаської міської ради судовий збір у сумі 1 009,33 грн. (одна тисяча дев`ять гривень тридцять три копійки).

Позивач: Черкаська міська рада, адреса місцезнаходження: вул. Байди Вишневецького, буд. 36, м. Черкаси, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомо, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Копію заочного рішення надіслати сторонам протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів.

Суддя: О.С. Стеценко