Провадження № 2/127/2945/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» про захист прав споживачів та просить стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 133313,20 грн., моральну шкоду в розмірі 100000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Позов мотивований тим, що на початку 2022 року Позивач з сім`єю дочкою, дружиною та її братом вирішили поїхати на відпочинок.

З цією метою він знайшов Турагента, яка запропонувала йому відпочинок в Домініканській Республіці. 09.02.2022 року між Позивачем (Туристом) та турагентом ФОП ОСОБА_2 , яка діяла від імені та за дорученням Туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» було укладено договір на туристичне обслуговування (далі Договір). За договором Турагент зобов`язується відповідно до замовлення Туриста забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт) Туристу й особам, що слідують з ним, а Турист зобов`язується на умовах Договору прийняти та оплатити їх. Туристичні послуги включали відпочинок в готелі Occidental Caribe (Домініканська Республіка) в період з 13.02.2022 по 24.02.2022р., а також переліт в обидві сторони: рейс прибуття: QU 4493 (KIEV (KBP-D) - La Romana (LRM), рейс відправлення: QU 4494 La Romana (LRM) - KIEV (KBP-D), та трансфер з аеропорту до готелю та з готелю до аеропорту. Аналогічний договір було укладено і з дружиною Позивача ОСОБА_3 . На підтвердження укладення договорів туристам було видано ваучери № 76233592 та № 76233598. Згідно з ваучером № 76233592 туристами були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно з ваучером №76233598 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Турпродукт було оплачено Позивачем в повному обсязі, що підтверджується п. 3.1. Договору (загальна ціна за чотири людини становила 152 900,00 грн), та 13.02.2022 р. вони вилетіли на відпочинок. 24.02.2022 р. в день запланованого вильоту з Домініканської Республіки у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України рейс було скасовано. Туристам повідомили про скасування рейсу ще до моменту їх виселення з готелю, квитки на повернення в Україну їм не надали. З 24 по 27 лютого Туристам надали готель для проживання, але вже 28.02.2022 р. їх виселили з нього без надання іншого місця проживання та без надання квитків для повернення додому. Турагент та Туроператор не надали Туристам жодної допомоги в цій кризовій ситуації, тож їм довелося самостійно шукати можливості для повернення в Україну та оплачувати проживання в Домініканській Республіці. Позивач самостійно придбав квитки на літак до Брюселля на 07.03.2022 р. вартістю 1714,96 євро за 4 людини та з м. Брюсселя до м. Києва вартістю 284,43 дол. США за 2 людини ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на той момент вирішили не повертатися в Україну), а також самостійно оплатив проживання в готелі в період з 28.02.2022 по 07.03.2022 р. Вартість проживання в готелі становила 360,75 дол. США. Харчування не входило у вартість проживання, тож Позивачем також були понесені додаткові витрати на харчування. В середньому, витрати на харчування, проїзд тощо становили 100 дол. США на день (за чотирьох осіб), що за період з 28.02.2022 по 07.03.2022 р. (8 днів) становить 800,00 дол. США. Всі витрати Позивач поніс самостійно. Позивач усвідомлює, що скасування авіарейсу та неможливість організувати переліт в Україну зумовлена об`єктивними обставинами нападом росії на Україну, однак Відповідач не вжив жодних інших заходів з метою надання допомоги Позивачу та його сім`ї, не забезпечив проживання та харчування в Домініканській Республіці, не забезпечив переліт до будь-якої з країн Європи (звідки дістатися до України набагато легше), навіть не надав інформаційно-консультативної підтримки. Загальний розмір завданих позивачу збитків становить 133 313,20 грн. за курсом НБУ станом на 20.06.2024 р. та складається з наступних сум: 1714,96 євро (74728,35 грн. за курсом НБУ станом на 20.06.2024 р.) квитки на літак з Домініканської Республіки до Бельгії (м. Брюссель); 284,43 дол. США (11530,25 грн. за курсом НБУ станом на 20.06.2024 р.) квитки на літак з Бельгії (м.Брюссель)до м.Києва (Україна); 360,75 дол. США (14624,12 грн. за курсом НБУ станом на 20.06.2024р.) вартість проживання в готелі в період з 28.02.2022 р. по 07.03.2022 р., 800 дол. США (32430,48 грн. за курсом НБУ станом на 20.06.2024р.) поточні витрати (на харчування, проїзд, тощо) в період з 28.02.2022 р. по 07.03.2022 р. Щодо завданої моральної шкоди позивач зазначає наступне. Позивач зовсім не розраховував на додаткові витрати, які йому довелося понести у зв`язку з оплатою проживання, харчування та перельотами. Позивач переживав сильні душевні хвилювання, пов`язані з тим, чи вистачить у нього коштів, щоб забезпечити хоча б мінімальні базові потреби для своєї дружини та малолітньої дитини. З купівлею квитків для повернення в Європу ситуація була ще гірша, оскільки їх вартість становила близько 2 тисяч доларів. Позивач не мав такої суми ні готівкою, ні на рахунку. Йому довелося шукати можливості взяти таку суму коштів в борг. На щастя, 01.03.2022 р. йому позичили кошти в сумі 65 000 грн. шляхом перерахунку на картку, за які він одразу ж придбав квитки до м. Брюселля (банківська виписка додається). Цей момент був дуже стресовим для Позивача та його сім`ї, оскільки фактично вони опинилися в невизначеній ситуації в чужій далекій країні, без коштів, достатніх для повернення додому. На фоні нервових переживань у Позивача погіршився сон, він став дратівливим та постійно знервованим. Фактично, два тижні Позивач прожив в постійному стресі, переживаннях та хвилюваннях, самостійно вирішуючи всі свої потреби. За цей час він не отримав від Відповідача жодної допомоги, ні матеріальної, ні інформаційно-консультаційної. Позивач оцінює завдану моральну шкоду в 100000,00 грн. Вважає, що вказаної суми буде достатньо, щоб компенсувати всі незручності, душевні страждання та моральні переживання, викликані зневажливою та зухвалою поведінкою Відповідача.

Представник відповідача подала відзив на позов на спростування аргументів позивача та просила в позові відмовити. У відзиві просить поновити строк на подання відзиву. Суд вважає таке клопотання безпідставним, тому що відзив подано в останній день 15-денного строку з моменту отримання ухвали про відкриття провадження в справі від 04.07.2024р. .Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження в справі 06.07.2024 р., відзив поданий в останній день 22.07.2024 р., тому що 21.07.2024р. був вихідний день неділя.

Представник позивача подала відповідь на відзив.

Представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив.

Свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що всю інформацію, викладену позивачем підтверджує. Самі відпочиваючі з України створили відкриту групу в месенджері для загального спілкування та обміну інформацією. Лише 01.03.2022 р. була надана інформація з ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» про евакуаційний авіарейс. Позивач, свідок та інші відпочиваючі з ними особи очікували, що їх повернуть хоча б на територію Європи. У них був обмежений бюджет і вони змушені були шукати гроші. Квитків до Європи не було. Від ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» не було жодної підтримки. Коли були куплені квитки до м. Брюселля також були заброньовані місця на евакуаційний авіарейс до м. Амстердама (Нідерланди), про що відповідачем повідомлено позивача. Моральний стан сім`ї ОСОБА_1 був пригнічений і він зазнав значного стресу, він самостійно забезпечував проживання своєї сім`ї в чужій країні за тисячі кілометрів від дому та шукав можливість повернутись в Україну. Позивач, свідок з дитиною постійно думали про те, де їм поїсти, шукали в кого б позичити гроші на харчування та придбання квитків, як придбати квитки для повернення в Європу, позивач не з`явився вчасно на роботу. Після відпочинку сім`я позивача два тижні перебувала в стресі.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

На початку 2022 року Позивач з сім`єю дочкою, дружиною та її братом вирішили поїхати на відпочинок.

З цією метою він знайшов Турагента, яка запропонувала йому відпочинок в Домініканській Республіці. 09.02.2022 року між Позивачем (Туристом) та турагентом ФОП ОСОБА_2 , яка діяла від імені та за дорученням Туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» було укладено договір на туристичне обслуговування (далі Договір). За договором Турагент зобов`язується відповідно до замовлення Туриста забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт) Туристу й особам, що слідують з ним, а Турист зобов`язується на умовах Договору прийняти та оплатити їх. Туристичні послуги включали відпочинок в готелі Occidental Caribe (Домініканська Республіка) в період з 13.02.2022 по 24.02.2022 р., а також переліт в обидві сторони: рейс прибуття: QU 4493 (KIEV (KBP-D) - La Romana (LRM), рейс відправлення: QU 4494 La Romana (LRM) - KIEV (KBP-D), та трансфер з аеропорту до готелю та з готелю до аеропорту. Аналогічний договір було укладено і з дружиною Позивача ОСОБА_3 . На підтвердження укладення договорів туристам було видано ваучери № 76233592 та № 76233598. Згідно з ваучером № 76233592 туристами були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно з ваучером № 76233598 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Турпродукт було оплачено Позивачем в повному обсязі, що підтверджується п. 3.1. Договору (загальна ціна за чотири людини становила 152 900,00 грн), та 13.02.2022 р. вони вилетіли на відпочинок. 24.02.2022 р., в день запланованого вильоту з Домініканської Республіки у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, рейс було скасовано. Позивач в позовній заяві зазначає про те, що Туристам повідомили про скасування рейсу ще до моменту їх виселення з готелю, квитки на повернення в Україну їм не надали. З 24 по 27 лютого Туристам надали готель для проживання, але вже 28.02.2022р. їх переселили в інший готель. Доказів про сплату коштів в іншому готелі після переселення в розмірі 360,75 дол. США в період з 28.02.2022 по 07.03.2022 р. позивач суду не подав. Позивач зазначає про те, що Турагент та Туроператор не надали Туристам жодної допомоги в цій кризовій ситуації, тож їм довелося самостійно шукати можливості для повернення в Україну та оплачувати проживання в Домініканській Республіці. Позивач самостійно придбав квитки на літак до м. Брюселля на 07.03.2022 р. вартістю 1714,96 євро за 4 людини та з м. Брюсселя до м. Києва вартістю 284,43 дол. США за 2 людини ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на той момент вирішили не повертатися в Україну). Варість проживання в готелі в період з 28.02.2022 по 07.03.2022 р. 360,75 дол. США. Належних та допустимих доказів про те, що харчування не входило у вартість проживання, тож Позивачем також були понесені додаткові витрати на харчування і в середньому, витрати на харчування, проїзд тощо становили 100 дол. США на день (за чотирьох осіб), що за період з 28.02.2022 по 07.03.2022 р. (8 днів) становить 800,00 дол. США позивач разом з пзовною заявою не подав.

Позивач усвідомлює, що скасування авіарейсу та неможливість організувати переліт в Україну зумовлена об`єктивними обставинами нападом росії на Україну, однак, за твердженням Позивача Відповідач не вжив жодних інших заходів з метою надання допомоги Позивачу та його сім`ї, не забезпечив проживання та харчування в Домініканській Республіці, не забезпечив переліт до будь-якої з країн Європи (звідки дістатися до України набагато легше), навіть не надав інформаційно-консультативної підтримки.

За змістом позовної заяви між Позивачем, його дружиною ОСОБА_3 та турагентом ФОП ОСОБА_2 09.02.2022 р. було укладено два Договори на туристичне обслуговування (далі Договір на туристичне обслуговування) : №09.02.2022 від 09.02.2022 р. з ОСОБА_1 та :№09.02.2022 від 09.02.2022 р. з ОСОБА_8 .

До фактів, які підлягають доказуванню у цій справі належить віднести: факт спричинення шкоди; протиправність дій заподіювача та його вина; причинний зв`язок між протиправною дією (бездіяльністю) та негативними наслідками; та чи порушував Відповідач умови договору; чи мало місце неналежне виконання зобов`язань Відповідачем. ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур».

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Позивач керувався ст. 6 ЦК України, відповідно до положень якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Позивач та його дружина свідомо, за власним волевиявленням уклали договори на туристичне обслуговування саме в цій редакції, а відтак погодились з усіма умовами договорів. Договори підписані обома сторонами : Турагентом та Туристами, що свідчить про те, що сторони погодились з усіма положеннями договорів.

Щодо бронювання та вартості туристичних послуг, то відповідно до п.3.3.1. Договору № 560 А/19 Турагент зобов`язаний до укладення договору на туристичне обслуговування надати Туристу повну та достовірну інформацію, передбачену чинним законодавством України та зокрема ст.19-1, 20 Закону України «Про туризм». Позивач та його дружина ОСОБА_8 підтверджують те, що підписали Договори на туристичне обслуговування та про те, що позивачем «…до укладання договору отримана вся необхідна інформація…». Відповідно до п.1.2. Договору № 560 А/19, укладеного між Туроператором ТОВ «Анекс Тур» та Турагентом ОСОБА_2 , Турпродукт включає в себе: бронювання та продаж проїзних документів; забезпечення проживання; харчування; трансферів; екскурсійне обслуговування; страхування; інші послуги, передбачені уставними документами Туроператора. Такі послуги можуть бути замовлені Турагентом у будь-якій комбінації. На підставі укладених Договорів на туристичне обслуговування Турагент забронював заявки: № 76233598 за допомогою системи «Anextour on-line», яка містила інформацію про замовлений комплекс туристичних послуг для туристів DMYTRUK LINA (MRS), KRYZHANIVSKA VASILISA (CHD), а саме: №туристичні послуги 76233598: Вартість, грн. : 1. 13.02.2022 авіаквитки Київ - Ла-Романа; (24.02.2023) Ла-Романа - Київ 31858,55 грн.; 2. проживання в готелі Occidental Caribe (ex. Barcelo Punta Cana) 4* (Пунта-Кана) 13.02.2022 - 24.02.2022 Standard Room (DBL), харчування (AI) 39 699,30 грн.; 3. трансфер Груповий 699,55 грн.; 4. Страхування ETI Extra COVID SHIELD +ETI Basic ANTI COVID-19 1136,76 грн. Всього: 73 394,16 грн. за договором № 76233592 за допомогою системи «Anextour on-line», яка містила інформацію про замовлений комплекс туристичних послуг для туристів KRYZHANIVSKYI OLEKSANDR (MR), DMYTRUK VOLODYMYR (MR), а саме: № туристичні послуги 76233592: Вартість, грн. : 1. 13.02.2022 авіаквитки Київ-Ла-Романа, (24.02.2023) Ла-Романа-Київ 31567,08 грн.; 2. проживання в готелі Occidental Caribe (ex. Barcelo Punta Cana) 4 * (Пунта-Кана) 13.02.2022 - 24.02.2022 Standard Room (DBL), харчування (AI) 40 457,14 грн.; 3. трансфер Груповий 699,55 грн.; 4. Страхування ETI Extra COVID SHIELD +ETI Basic ANTI COVID-19 1 136,76 грн. Всього: 73 860,53 грн. Вартість послуг за обидві заявки склала 147 254,69 грн.

09 та 10 лютого 2022 р. Турагент оплатив заявки №76233592, № 76233598. Відповідно упродовж наступних днів Туроператор перерахував кошти Постачальнику послуг іноземному туроператору «Anex Tourism Worldwide DMCC», який сформував відповідний туристичний продукт.

Щодо неналежного виконання зобов`язань та умов договору суд дійшов наступних висновків.

Позивач стверджує про те, що саме через не виконання умов договору зі сторони Відповідача були понесені збитки. Суд не погоджується з такими твердженнями, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.3. Договору на туристичне обслуговування Туроператор виступає як посередник між Туристом, з одного боку, і транспортними, страховими компаніями, готелями й іншими підприємствами, установами, з іншого боку. За угодами, оформленими Туроператором, Турист здобуває права і несе зобов`язання, навіть якщо Туроператор і був названий в угоді, чи вступив у безпосередні відносини з виконання угоди, зробивши юридичні дії (оплати, оформлення документів і т.д.). Згідно з п. 3.1. Договору №560 А/19 Туроператор зобов`язується: 3.1.1. Надавати Турагенту інформацію, яка необхідна для реалізації турпродуктів, зокрема розміщення такої інформації у каталогах Туроператора та на його сайті www.anextour.com.ua такі умови виконано на момент підписання Договору про надання туристичних послуг; 3.1.2. Оформляти, придбавати та передавати представникам Турагента виїзні документи Туристів (проїзні документи, страхові поліси, ваучери), обов`язок з надання яких лежить на Туроператорі і які підтверджують надання Туристу Турпродукту такі умови виконано, що підтверджується долученими до позовної заяви документами: проїзні документи, страховий поліс, ваучер, та не заперечується Позивачем; 3.1.3. Про всі зміни у змісті підтвердженого Туру (у тому числі Ануляцію Туру) повідомити Турагента через систему "Anextour оn-line", для чого Турагент зобов`язаний використати свій логін та пароль, або шляхом направлення повідомлення за допомогою електронного або факсимільного зв`язку, або шляхом публікації інформації на офіційному сайті www.anextour.com.ua. здійснено та було вжито усіх необхідних заходів для встановлення контактів та подальшого інформування. Відповідачем було повідомлено всіх партнерів, туристів та зацікавлених осіб, в тому числі шляхом розміщення інформації на сайті, соціальних мережах, меседжерах про те, якщо Туристи знаходились за межами України, у разі виникнення будь-яких питань звертатися до готельного гіда, або на гарячу лінію приймаючої компанії, або у консульський відділ України для отримання інформації щодо порядку дій; надано безкоштовне проживання Позивачу та його родині до 28.02.2022 року з безкоштовним трансфером з готелів; було відкрито збір заявок на організацію гуманітарних бортів за двома напрямками Польща (Варшава) та Німеччина (Франкфурт) та евакуаційний рейс до м. Амстердама компанією KLM. Туристи в добровільному порядку мали змогу подати заявку на ці рейси. На ім`я MRS DMYTRUK LINA на дві особи було зарезервовані місця на евакуаційний рейс до м. Амстердама на 04.03.2022 р.; було оголошено скасування штрафу за перебування на території Домініканської Республіки для громадян України, які не змогли вилетіти плановими рейсами до України з 24.02.2022.

У Telegram була створена відкрита група підтримки для надання інформації та відповідей на питання, що часто ставилися, учасники групи могли подавати заявки на евакуацію безпосередньо співробітникам консульства (почесний консул ОСОБА_9 безпосередньо в Домініканській Республіці та консул України на ОСОБА_10 дистанційно). З аналізу положень пункту договору, що визначає обов`язки Туроператора за укладеним договором, суд дійшов висновку про те, що Туроператором було виконано усі взяті на себе зобов`язання.

Згідно з п. 5.2.6 Договору про надання туристичних послуг у випадку виникнення у Туриста претензій щодо якості послуг, які надаються, Турист зобов`язаний негайно в письмовій формі надати претензію представнику сторони, яка приймає, та повідомити про це Турагента протягом доби. Усі пред`явлені претензії Туристів повинні містити: прізвище, ім`я та по-батькові Туриста, період і місце його перебування, а також супроводжуватися актом, складеним Туристом, уповноваженим працівником організації, що надавала послуги Туристу, та завіреним підписом представника Туроператора в країні перебування. Претензії повинні бути направлені Туроператору не пізніше 14 календарних днів з дня закінчення туру (з 28.02.2022 р.). Разом з претензією Туроператору надається копія Договору Турагента з Туристом, інші документи, що мають відношення до інциденту. З вимогами щодо здійснення перельоту до аеропорту іншої країни Позивач до Туроператора також не звертався. Турист не направляв жодної претензії щодо умов туру та питань обслуговування за кордоном в межах вказаного вище терміну, тобто всі підстави про порушення умов Договору, якості туристичного продукту, не надання повністю чи частково туристичних послуг Відповідачем Позивачу були відсутні.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів про порушення умов договору зі сторони ТОВ «Анекс Тур» та наявності його вини у подіях, які б спричинили покладення відповідальності саме на Відповідача.

Щодо правових підстав для відповідальності, то позивач посилається на положення ч. 1 ст. 33 Закону України "Про туризм", згідно з якою Відповідач як суб`єкт туристичної діяльності порушив законодавство в галузі туристичної діяльності і зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Такі висновки Позивача не підтверджені належними доказами, адже загальновідомим є факт, що через військову агресію російської федерації 24.02.2022 р. був прийнятий Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 та як наслідок через високий ризик авіаційній безпеці для цивільної авіації з 2 год.45 хв. 24.02.2022 року (за київським часом) Об`єднаною цивільно-військовою системою організації повітряного руху України (ОЦВС України) згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положенням про використання повітряного простору України були вжиті термінові заходи щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору і як наслідок змоги здійснити авіапереліт не було.

Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97- ВР, Статуту торгово-промислової палати України, листом-повідомленням від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Торгово-промислова палата України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась Україна, ухвалила рішення, яке підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Позивач як і всі громадяни України був повідомлений через засоби масової інформації про введення обмежувальних заходів, зокрема у виді закриття повітряного простору України та введення воєнного стану. Станом на 24.02.2022 р. у зв`язку з прийняттям вказаних нормативних актів цивільне міжнародне авіасполучення між Україною та іншими країнами припинилось, закрились аеропорти, авіакомпанії зобов`язали всі рейси скасувати з метою збереження життя туристів. Всі дії громадян України з 24.02.2022 р. були акцентовані на збереженні власного життя, зв`язок та Інтернет став не стабільним, майже кожен населений пункт України так чи інакше відчув вплив війни. Щоб повідомити всіх туристів, Турагентів Відповідачу необхідний був стабільний зв`язок, працівники, які мали знаходитися у безпечному місці та перебувати на зв`язку з усіма туристами (у тому числі, які були поза межами держави), а зробити це в умовах воєнного часу було вкрай важко, враховуючи постійні перебої, та навіть попри це Відповідачем було вжито всі невідкладні заходи для створення контактів на подальше інформування. Про свою обізнаність про таку ситуацію та усвідомлення, що скасування авіарейсу та неможливість організувати авіапереліт в Україну Позивач визнає в позовній заяві.

Доводи позовної заяви є суперечливими, тому що спочатку Позивач зазначає, що всіх туристів повідомили про скасування рейсу ще до моменту їх виселення з готелю (абзац 9 стор.2 позовної заяви), а далі зазначає про не повідомлення його протягом 24 годин (абзац 7 стор.3 позовної заяви).

Враховуючи положення ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм», згідно з якими Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: - невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; -невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; - невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Сторонами погоджені умови п.9.1. Договору на туристичне обслуговування, згідно з якими Сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених Договором, при виникненні форс-мажорних обставин, а саме: - повінь, землетрус, цунамі, епідемії й інші стихійні явища природи, що віднесені в даній місцевості до розряду стихійних; - пожежі, вибухи, виходи з ладу чи ушкодження комп`ютерної техніки, каналів зв`язку, транспортних засобів; - страйк, саботаж, локаут та інші непередбачені ситуації, що безпосередньо вплинули на виконання умов даного Договору та унеможливлюють це; - оголошена чи неоголошена війна, революція, масові безладдя; - законні чи незаконні дії органів державної влади.

Згідно з наведеними вище нормами ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм» та умовами п. 9.1. Договору, на переконання суду, Відповідач не порушував умови договору, законодавства в галузі туризму, виконав всі умови договору, а тому не може нести відповідальність за дії, про які жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь, вчинені країною агресором російською федерацією, яка є винною та являється третьою особою, не пов`язаною з наданням послуг.

Відповідач не вчиняв жодних дій, які б були спрямовані на порушення норм законодавства в галузі туризма, перелік яких встановлений ч. 2 ст. 30 Закону України «Про туризм», а саме: провадження туроператорської діяльності без отримання відповідної ліцензії або недодержання ліцензійних умов; залучення до надання туристичних послуг осіб, які не відповідають встановленим законодавством відповідним кваліфікаційним вимогам;ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення норм і правил у галузі туризму; незаконне використання категорії об`єкта туристичної інфраструктури; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг; невиконання розпоряджень уповноважених органів та осіб про усунення порушень ліцензійних умов; порушення правил щодо охорони чи використання об`єктів туристичної інфраструктури, знищення або пошкодження об`єктів відвідування; створення перешкод уповноваженій на те законом посадовій чи службовій особі у здійсненні контролю за туристичною діяльністю у проведенні перевірки якості надаваних (наданих) туристичних послуг або додержанні ліцензійних умов, норм і правил щодо здійснення туристичної діяльності;незаконне втручання у здійснення туристичної діяльності; розголошення відомостей, що становлять конфіденційну або іншу охоронювану законом інформацію. Всі вище перелічені умови Відповідачем були дотримані та не можуть бути застосовані до нього, а тому такі доводи Позивача є необґрунтованими, безпідставними та не доведені належними та допустимими доказами.

Позивачем також не надано належних доказів і щодо заявленого розміру позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Позивач не надав доказів, які б доводили про причетність, вину та відповідальність саме Відповідача за порушення норм законодавства України через прийняте рішення органами влади України: про закриття повітряного простору, скасування авіарейсу, причетність до прийняття рішення Президентом України про введення воєнного стану на території України, що призвело як вважає Позивач до понесених ним збитків.

Щодо неналежного Відповідача, то належить зазначити наступне.

На переконання суду позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 705/3876/18 наголосив, що неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Верховний Суд зазначив про те, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16- ц).

Згідно із ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу також за його перевезення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Монреальської Конвенції, для перевезення пасажирів оформлюється індивідуальний або груповий перевізний документ, який містить: а) зазначення пунктів відправлення й призначення; b) якщо пункти відправлення й призначення знаходяться на території однієї й тієї самої держави-сторони, а одна чи декілька передбачених зупинок знаходяться на території іншої держави, зазначення, принаймні, однієї такої зупинки. Замість документа, згаданого в пункті 1, можуть використовуватися будь-які інші засоби, які зберігають інформацію, зазначену в цьому пункті. Якщо використовується будь-який з таких інших засобів, перевізник пропонує надати пасажиру інформацію, збережену таким чином, письмово.

Згідно з п. 78 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, повітряне перевезення перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення, а відповідно до п. 50 ч.1 ст. 1 вказаного Кодексу квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони.

Відповідно до ч. 2 ст. 921 ЦК України, ст. 20 Монреальської конвенції, Розділу XXVI Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 26.11.2018 № 1239, перевізник і відправник вантажу звільняються від відповідальності, якщо ненадання транспортного засобу або невикористання наданого транспортного засобу сталося не з їхньої вини, зокрема у разі припинення (обмеження) перевезення вантажу у певних напрямках, встановленого у випадках і порядку, передбачених транспортними кодексами (статутами). Саме авіакомпанією «Азур Ейр Україна» було скасовано зворотній рейс з аеропорту Ла-Романа до Київ-Бориспіль термінал Д, дата вильоту 24.02.2022 р., № рейсу QU 4494 через закриття 24.02.2023 р. повітряного простору України Державним підприємством обслуговування повітряного руху України «Украерорух» за існування високого ризику авіаційної небезпеки для цивільної авіації.

08.04.2022 р. у відповідь на отриманий від Позивача електронний лист щодо відшкодування збитків Відповідач повідомив про можливість відшкодування туристам за спричинені незручності по заявках № 76233592 (15783,54 грн.), №76233598 (15929,27 грн.) суми коштів у розмірі 31712,81 грн., що є рівноцінною сумою не наданого зворотного рейсу (24.02.2022 Ла-Романа Київ-Бориспіль). Проте Позивач не надав свою згоду на отримання компенсації в письмовому чи електронному вигляді. А відтак доводи позовної заяви про не виплату компенсації є не обґрунтованими, тому що Відповідач не міг перераховувати кошти за скасування зворотнього авіарейсу за відсутності згоди на її отримання.

Позовні вимоги про стягнення збитків саме у розмірі 133 313,20 грн. заявлені до неналежного Відповідача, адже, Позивач поніс збитки саме через вину російської федерації, закриття повітряного простору Державним підприємством обслуговування повітряного руху України «Украерорух» та скасування рейсу авіакомпанією «Азур Ейр Україна».

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Сторонами Договору на туристичне обслуговування було погоджено, що Туроператор не несе відповідальності та не сплачує будь-які компенсації за можливі порушення та за дії, які не належать до його компетенції (п. 6.5 Договору), зокрема за зміну розкладу, відміну, затримку авіарейсу, заміну літака одного типу на інший, закриття аеропортів, з метеорологічних, технічних та інших причин, що призвело до зміни програми Туру, за транспортне перевезення Туриста, збереження документів та особистих речей Туриста, втрату або псування багажу під час перевезення, в даному випадку відповідальність за вищевикладене несе Перевізник. Взаємовідносини між пасажиром (Туристом) та Перевізником регулюються договором на перевезення, підтвердженням якого є виданий Туристу квиток, згідно з чинним законодавством України; за неможливість здійснення Туристом подорожі, перенесення її на більш пізніші терміни, призупинення подорожі, шкоду, що викликана діями консульської, митної та міграційної служби України та зарубіжних країн; Туроператор не може нести відповідальності за обставини, які є поза його контролем та компетенцією. Позивачу не було відмовлено у перевезенні проти його волі, а в даному випадку відбулось скасування рейсу авіакомпанією на виконання вимог законодавства, оскільки Урядом України було прийнято рішення про закриття повітряного простору України для цивільних користувачів, в силу надзвичайних обставин, які виникли внаслідок запровадження в країні воєнного стану з 24.02.2022 р. Отже, сторонами Договору про надання туристичних послуг було погоджено, що Відповідач не несе відповідальності за неможливість скористатися зворотнім авіаперевезенням через закриття 24.02.2022 р. повітряного простору України для цивільних користувачів, закриття аеропортів та скасування авіакомпанією рейсів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

24.02.2022 р. розпочалось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, у зв`язку із чим Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» в Україні введено військовий стан. Зазначені обставини є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положенням ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Згідно із ст. 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), положення якої віднесено до звичаєвого міжнародного права, держава не має права посилатися на судовий імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю, життю та майну, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час перебувала на території держави суду. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом, а тому держава російська федерація, є належним відповідачем у цій справі. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 р. по справі № 760/17232/20-ц.

Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 року у справі №428/11673/19 викладено висновок, що звернення позивача до українського суду із позовом до російської федерації про відшкодування шкоди, завданої збройною агресією росії проти України є можливим засобом захисту права. Отже, відшкодування збитків, заподіяної внаслідок дій російської федерації громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на державу, що здійснює окупацію (російську федерацію), а держава Україна всіма можливими засобами сприяє відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2023 року у справі № 233/2082/21.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі N 523/9076/16-ц).

Враховуючи те, що позов у цій справі пред`явлений до неналежного відповідача ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» позов не підлягає задоволенню.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.02. 2021 року по справі N 619/2796/19-ц.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Суд вважає позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди безпідставними.

Позивачем не надано розрахунку моральної шкоди саме в розмірі 100000 грн.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У рішенні від 12.07.2007 року у справі "Stankov v. Bulgaria" Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Як зазначено вище безпосереднім суб`єктом, внаслідок умисних дій якого Позивач опинився в такій ситуації після закінчення туру в Домініканській Республіці є російська федерація, а тому наявні усі правові підстави вважати, що належним відповідачів у цій справі є РФ як учасник цивільних правовідносин, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди саме з Відповідача. Позивачем не доведено протиправність дій (бездіяльності) Відповідача, його вини при виконанні умов Договору на туристичне обслуговування і як наслідок відсутній причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та моральною шкодою.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати в справі залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 6, 22, 23, 203, 509, 526, 611, 612, 617, 626-629, 651, 653, 901, 903, 910, 921 ЦК України, ст. 19-1, 20, 24, 30, 32, 33 Закону України «Про туризм», п.78 ч. 1 ст. 1, п. 50 ч.1 ст. 1 Повітряного кодексу України, розділом XXVI Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 26.11.2018 р. № 1239, ст. ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи :

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Туристиична компанія «Анекс Тур», 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-203, літ. 2А, група нежилих приміщень №53, офіс №1, .

Суддя