УХВАЛА

05 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 438/904/23

провадження № 61-2484св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Пророка В. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Комунальне підприємство «Еко-місто» Бориславської міської ради, директор Комунального підприємства «Еко-місто» Бориславської міської ради Сорока Іван Васильович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Еко-місто» на постанову Львівського апеляційного суду від 18 січня 2024 року у складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Еко-місто» Бориславської міської ради (далі - КП «Еко-місто»), директора КП «Еко-місто» Сороки І. В. про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньо заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що наказом від 05 квітня 2021 року № 20 позивач був прийнятий юристом в КП «Еко-місто» з 06 квітня 2021 року. Надалі наказом від 18 травня 2023 року № 26 його було звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням штату. Вважав таке звільнення незаконним.

Позивач просив:

визнати незаконним та скасувати наказ КП «Еко-місто» № 23 «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників» від 21 лютого 2023 року;

визнати незаконним та скасувати наказ КП «Еко-місто» № 28 «Про попередження працівників про заплановане звільнення у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників» від 10 березня 2023 року;

визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) КП «Еко-місто» № 26 від 18 травня 2023 року про припинення трудового договору (контракту);

поновити ОСОБА_1 на посаді юриста КП «Еко-місто»;

стягнути з КП «Еко-місто»на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

стягнути з КП «Еко-місто»та директора КП «Еко-місто»Сороки І. В. солідарно на свою користь завдану моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в матеріалах справи немає належних та допустимих доказів наданих позивачем, які підтверджували б підставність його позовних вимог.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2023 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказів КП «Еко-місто» від 21 лютого 2023 року № 23, від 10 березня 2023 року № 28 «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників» та «Про попередження працівників про заплановане звільнення у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників» залишено без змін.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2023 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до директора КП «Еко-місто» Сороки І. В. про відшкодування моральної шкоди скасовано, закрито провадження у цій частині.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2023 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до КП «Еко-місто» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про їх часткове задоволення.

Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) КП «Еко-місто» від 18 травня 2023 року № 26 про припинення трудового договору (контракту) та поновлено ОСОБА_1 на посаді юриста КП «Еко-місто» з 20 травня 2023 року.

Стягнено з КП «Еко-місто» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 травня 2023 року до 18 січня 2024 року в розмірі 158 334,75 грн, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів, та на відшкодування моральної шкоди - 3 000,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що пред`являючи вимогу про визнання незаконним та скасування наказу КП «Еко-місто» № 23 «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників» від 21 лютого 2023 року позивач обрав неефектний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні таких вимог.

Проте, звільнення позивача проведено з порушенням вимог трудового законодавства, а тому наявні правові підстави для визнання незаконним та скасування наказу (розпорядження) КП «Еко-місто» № 26 від 18 травня 2023 року про припинення трудового договору (контракту), а також поновлення ОСОБА_1 на посаді юриста КП «Еко-місто» з 20 травня 2023 року.

Нарахована позивачу заробітна плата за березень 2023 року становить 20 044,87 грн, а за квітень - 18 860,40 грн, у березні позивачем відпрацьовано 23 дні, а квітні - 20 днів. Тому розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 158 334,75 грн.

Директор КП «Еко-місто» Сорока І. В. не може бути відповідачем у цій справі як фізична особа, наділена процесуальною дієздатністю, оскільки є посадовою особою юридичної особи, від імені якої діяв у відносинах з позивачем. За таких обставин, суд першої інстанції, ухваливши рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог до Сороки І. В. про відшкодування моральної шкоди, зробив помилковий висновок про те, що ці позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Тому оскаржене рішення в частині вирішення вимог до Сороки І. В. про відшкодування моральної шкоди належить скасувати та у цій частині закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

З урахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2024 року, моральна шкода підлягає стягненню в сумі 3 000,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2023 року КП «Еко-місто» через підсистему «Електронний Суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, просить її скасувати, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2023 року залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не застосував правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц, у постановах Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 454/1449/15-ц, від 15 квітня 2019 року у справі № 443/636/18, від 22 травня 2019 року у справі № 753/3889/17, від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17, від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17, від 06 жовтня 2021 року у справі № 128/1453/18, від 10 листопада 2022 року у справі № 525/983/21, від 03 жовтня 2023 року у справі № 752/17592/19, від 18 жовтня 2023 року у справі № 210/6543/21, від 13 грудня 2023 року у справі № 534/625/22, у постановах Верховного Суду України від 07 листопада 2011 року у справі № 6-45цс11, від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17.

Також заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме, як співвідносяться і застосовуються положення статей 199 та 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі, якщо на дату поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відповідний працівник мобілізований та проходить військову службу; як співвідносяться і застосовуються приписи статей 199, 235 КЗпП України та статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини другої статті 445 ЦПК України у разі, якщо на дату поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відповідний працівник мобілізований та проходить військову службу.

Позивач не надав доказів, що підтверджують завдання йому моральної шкоди.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У травні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2025 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Згідно з пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційне провадження за касаційною відкрито з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У цій справі предметом позову є визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньо заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Ціна позову у справі становить 161 334,75 грн, яка не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час звернення з касаційною скаргою (3 028,00 грн х 80 = 242 240,00 грн).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою відповідно до закону, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 «Загальні положення» ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку заявник мотивує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також те, що справа має виняткове значення для КП «Еко-місто», оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме, як співвідносяться і застосовуються приписи статей 199 та 235 КЗпП України у разі, якщо на дату поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відповідний працівник мобілізований та проходить військову службу; як співвідносяться і застосовуються приписи статей 199, 235 КЗпП України та статті 1212 ЦК України, частини другої статті 445 ЦПК України у разі, якщо на дату поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відповідний працівник мобілізований та проходить військову службу.

Водночас посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Верховний Суд звертає увагу, що фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, заявник не обґрунтував.

Наведені заявником обставини не дають підстав вважати, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявник на обґрунтування своїх доводів не навів переконливих та обґрунтованих аргументів, які підтверджували б те, що касаційна скарга має бути розглянута Верховним Судом на підставі зазначеного підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Необхідність розгляду справи в касаційному суді заявник мотивував також тим, що справа має виняткове значення для КП «Еко-місто».

Оцінка судом «винятковості справи» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Тому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин в такій скарзі.

Доводи скарги про те, що справа має виняткове значення для КП «Еко-місто», фактично зводиться до необхідності переоцінки доказів.

Отже, доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Верховний Суд встановив, що провадження за касаційною скаргою у справі, що переглядається, відкрито помилково, оскільки скарга подана на судові рішення у справі незначної складності та з ціною позову, що не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, тому дійшов висновку про закриття касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги, хоча і містять посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, проте зводяться до незгоди із встановленими обставинами та оцінкою доказів, не стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, зазначила, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

Вказаний правовий висновок підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, які з огляду на викладене, виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги ціну і предмет позову, складність справи і її значення для сторін і суспільства та не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Оскільки Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою КП «Еко-місто» на постанову Львівського апеляційного суду від 18 січня 2024 року у малозначній справі, то є підстави для закриття касаційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для його касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційне провадження підлягає закриттю, немає підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Еко-місто» на постанову Львівського апеляційного суду від 18 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Еко-місто» Бориславської міської ради, директора Комунального підприємства «Еко-місто» Бориславської міської ради Сороки Івана Васильовича про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Пророк

В. В. Сердюк