ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2231/25 Справа № 175/1530/15-ц Головуючий у першій інстанції: Васюченко О. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Васюченка О.Г. від 22 листопада 2024 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №49223547 з примусового виконання виконавчого листа №175/1530/15, виданого 28.10.2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 930236,65 грн. В рамках виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №49223547 від 06.11.2015 ВДВС та внесено відомості до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що свідчить запис про обтяження №12090495 від 17.11.2015 року. В подальшому, виконавче провадження №49223547 було завершене, а виконавчий лист повернуто стягувачу без виконання 04.05.2016 року. Матеріали виконавчого провадження були знищені за закінченням трирічного терміну зберігання. Надалі, між боржником ОСОБА_1 та стягувачем АТ КБ «ПриватБанк» було укладено додаткову угоду від 18.05.2022 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо врегулювання заборгованості та прощення залишку заборгованості по кредитному договору від 06.11.2007 року №DNG0GA. У зв?язку із відсутністю заборгованості за рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» було направлено заяву про закінчення виконавчого провадження, якою було повідомлено виконавчу службу про виконання вимог виконавчого листа №175/1530/15 від 28.10.2015 року. На теперішній час відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , в той же час завершені виконавчі провадження знищені за закінченням терміну зберігання. Постанова про стягнення виконавчого збору не виділена в окреме провадження та на виконанні не перебуває. Враховуючи, що банком було повідомлено виконавчу службу про виконання вимог виконавчого листа №175/1530/15 від 28.10.2015 року, скаржник вважає неправомірною бездіяльність посадових осіб ДВС щодо незняття арешту з майна. Тому ОСОБА_1 просив визнати неправомірною бездіяльність Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

зобов`язати Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вилучити запис про обтяження №12090495 від 17.11.2015 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №49223547, видану 06.11.2015 ВДВС Дніпропетровського РУЮ заступником начальника відділу ДВС Кущенко Ю.В.;

зобов`язати Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати інші заходи примусового виконання вжиті відносно ОСОБА_1 , для виконання вимог виконавчого листа №175/1530/15-ц, виданого 28.10.2015 року Дніпропетровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 930236,65 грн (а.с. 139-141 т.1, 182-184 т.2).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2024 року скаргу задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника. Зобов?язано Слобожанський ВДВСу Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вилучити запис про обтяження №12090495 від 17.11.2015 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №49223547, видану 06.11.2015 ВДВС Дніпропетровського РУЮ заступником начальника відділу ДВС Кущенко Ю.В. Зобов?язано Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати інші заходи примусового виконання, вжиті відносно ОСОБА_1 , для виконання вимог виконавчого листа №175/1530/15-ц, виданого 28.10.2015 року Дніпропетровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 930236,65 грн (а.с. 116-119 т.2).

В апеляційній скарзі Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали (а.с. 126-131 т.2).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року у цивільній справі №175/1530/15-ц задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 530451,07 грн. заборгованості по кредиту, 54932,00 грн. відсотків, 10203,60 грн. комісії, 286634,89 грн. пені, 249,99 грн. штрафу (фіксована частина), 44111,10 грн. штрафу (процентна складова) та 3654,00 грн. судового збору, а всього 930236,65 грн (а.с. 134 т.1).

Згідно змісту вказаного вище рішення суду, заборгованість стягнута за умовами кредитного договору №DNGOGA від 06.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ПриватБанк» (після зміни найменування ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Відповідно до листа Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.03.2021 №28.1/39863, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у відділ перебувало виконавче провадження №49223547 з виконання виконавчого листа №175/1530/15, виданого 28.10.2015 року Дніпропетровським районним судом про стягнення заборгованості на загальну суму в розмірі 930236,65 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 144-145 т.1).

06.11.2015 року відкрито виконавче провадження з виконавчого листа №175/1530/15 виданого 28.10.2015 року Дніпропетровським районним судом про стягнення заборгованості на загальну суму в розмірі 930236,65 грн з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження, боржнику до виконання стягувачу до відома (а.с. 144-145 т.1).

06.11.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої внесено запис про обтяження №12090495 (а.с. 144-145 т.1).

На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №49223547, виданої 06.11.2015 заступником начальника відділу ДВС Дніпропетровського РУЮ Кущенко Ю.В. до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про обтяження - арешт нерухомого майна номер запису №12090495 від 17.11.2015 року, що підтверджується інформаційною довідкою з вказаного реєстру №370297973 від 18.03.2024 (а.с. 142 т.1).

04.05.2016 року відповідно до п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (статті Закону зазначено в редакції чинній на момент прийняття рішення) виконавчий документ повернуто стягувачу (а.с. 144-145 т.1).

Виконавче провадження знищено за закінченням трирічного строку зберігання (а.с. 146 т.1).

04.10.2016 року відкрито виконавче провадження №52611884 з виконання з виконавчого листа № 175/1530/15 виданого 28.10.2015 року Дніпропетровським районним судом про стягнення заборгованості на загальну суму в розмірі 930236,65 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 144-145 т.1).

04.10.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 144-145 т.1).

26.06.2017 року відповідно до п.9 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, та виконавчий документ повернуто стягувачу (а.с. 144-145 т.1).

Виконавче провадження знищено за закінченням трирічного строку зберігання (а.с. 146 т.1).

18 травня 2022 року між боржником ОСОБА_1 та стягувачем АТ КБ «ПриватБанк», було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору від 06.11.2007 року №DNG0GA, відповідно до умов банк зобов`язується здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за договором, в частині заборгованості по сплаті основого боргу на 20139,55 дол. США, процентів на 2549,81 дол США, процентів за ст. 625 ЦК України 0,00 дол. США, по сплаті комісії на 480,00 дол. США, пені на 81714,56 дол США, судових витрат на 75619,74 грн, за умови виконання умов цієї додаткової угоди та договору (а.с. 148 т.1).

За положеннями пункту 1.2 додаткової угоди №2 до кредитного договору від 06.11.2007 року №DNG0GA, погоджено встановити на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 2734,58 дол США (80000,00 грн), що складає заборгованість за основним боргом 2734,58 дол. США (а.с. 148 т.1).

18 травня 2022 року ОСОБА_1 сплачено на користь АТ КБ «ПриватБанк» 80000,00 грн, за додатковою угодою №2 до кредитного договору від 06.11.2007 року №DNG0GA, що підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 18.05.2022 №0.0..1.

АТ КБ «ПриватБанк» було подано до Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про закінчення виконавчого провадження №63591332 про стягнення з ОСОБА_2 , у зв`язку з повним погашенням заборгованості, відповідно до укладеної додаткової угоди №2 до кредитного договору від 06.11.2007 року №DNG0GA (а.с. 147 т.1).

Представником ОСОБА_1 адвокатом Кисельовим Б.В. було направлено заяву від 22.02.2024 про зняття арешту з майна боржника, накладеного в рамках виконавчого провадження №49223547 (а.с. 149 т.1).

Листом Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.03.2024 №28.1/39928 повідомлено скаржника, зокрема, що кошти виконавчого збору на депозитний рахунок ДВС не надходили, будь-які законні підстави для скасування арешту майна боржника відсутні (а.с. 143-145 т.1).

Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 06.02.2025, ОСОБА_2 станом на 06.02.2025 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, ОСОБА_1 оскаржує неправомірну дію виконавчої служби саме за наслідками відмови у задоволенні його заяви про зняття арешту.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Чинна на дату винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.05.2016 року №49223547 редакція Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (частина перша статті 50) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною другою статті 50 Закону України«Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (у відповідній редакції) передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» №606-XІV щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 вказав, що він погасив борг перед стягувачем за зобов`язанням, на виконання якого видавався виконавчий документ у ВП №49223547, яке є завершеним та матеріали якого знищені виконавчою службою.

Слобожанським ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)не надано жодних доказів, які б спростували доводи скаржника про відсутність заборгованості за виконавчим провадженням №49223547, що перебувало на виконанні, як в частині кредитної заборгованості так і в частині можливих виконавчих зборів.

Натомість листом Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.03.2021 №28.1/39863 підтверджено, що виконавче провадження №49223547 знищене (а.с. 146 т.1).

Колегія суддів звертає увагу, що згідно матеріалів справи, питання про повне чи часткове відновлення виконавчого провадження №49223547 сторонами виконавчого провадження, державним виконавцем не ініціювалось; по суті не вирішувалось.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши повне погашення ОСОБА_1 боргу за кредитним договором від 06.11.2007 року №DNG0GA, що підтверджується додатковою угодою №2 від 18.05.2022 та копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 18.05.2022 №0.0..1, а також визнано представником АТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні апеляційного суду; встановивши відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача; враховуючи відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для зняття арешту, накладеного на майно скаржника для забезпечення виконання вже виконаного грошового зобов`язання, оскільки у подальшому у застосуванні арешту відсутня необхідність.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №2/0301/806/11 (провадження №61-3814св22).

Крім того, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Враховуючи викладене, колегія суддів враховує, що наявність протягом тривалого часу (більше 9 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі зазначеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмова зняти арешт з майна боржника у виконавчому провадженні за обставинами цієї справи є неправомірною бездіяльність Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з майна боржника.

Разом з тим, зобов`язуючи ВДВСвилучити запис про обтяження №12090495 від 17.11.2015 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

У даній справі не поставлено питання щодо законності самої постанови заступника начальника відділу ДВС Дніпропетровського РУЮ Кущенко Ю.В. №49223547 від 06.11.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як зазначалось вище, положеннями діючого Закону України «Про виконавче провадження» передбачено можливість зняття виконавцем арешту з майна боржника (стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження»), а не вилучення запису про обтяження, правомірність внесення якого до Реєстру не оспорюється.

Так, статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави зняття арешту з майна, у якій, серед іншого, зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Разом із тим, вимоги скарги щодо вилучення з Державного реєстру речових права на нерухоме майно запису про арешт майна задоволенню не підлягають, оскільки скасування обтяження речових прав здійснюється державним реєстратором на підставі судового рішення.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 29 травня 2024 року у справі №643/5147/23.

З урахуванням викладеного вище, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині зобов`язання Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вилучити запис про обтяження №12090495 від 17.11.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та в частині зобов`язання відділу державної виконавчої служби скасувати інші заходи примусового виконання вжиті відносно ОСОБА_1 для виконання вимог виконавчого листа №175/1530/15-ц від 28.10.2015 року, з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким зобов`язати вказаний відділ ДВС зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.11.2015 в рамках виконавчого провадження №49223547.

Вимоги скарги щодо зобов`язання ВДВС скасувати інші заходи примусового виконання, вжиті відносно ОСОБА_1 - задоволенню не підлягають, адже такі вимоги є неконкретизованими, необгрунтованими. У судовому засіданні апеляційного суду 19 лютого 2025 року представником скаржника зазначено, що ні йому, ні скаржнику не відомо про існування будь-яких інших заходів примусового виконання (окрім вищевказаного арешту), які вжиті відносно ОСОБА_1 для виконання вимог виконавчого листа №175/1530/15-ц від 28.10.2015 року; викладенепідтверджується протоколом та звукозаписом цього судового засідання.

Посилання апелянта на те, що скаржник пропустив десятиденний строк, визначений ст. 449 ЦПК України, є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що скарга пов`язана з тим, що за заявою ОСОБА_1 про зняття арешту у зв`язку з виконання виконавчого документу, Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)листом від 07.03.2024 повідомлено скаржника, зокрема, що кошти виконавчого збору на депозитний рахунок ДВС не надходили, будь-які законні підстави для скасування арешту майна боржника відсутні (а.с. 143-145 т.1).

У скарзі зазначено, що відповідь ДВС про відмову у задоволенні заяви про зняття арешту з майна боржника отримано 14.03.2024 року.

В подальшому, у зв`язку з даною відмовою, ОСОБА_1 22.03.2024 звернувся до місцевого суду зі даною скаргою, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції (а.с. 139 т.1, 182 т.2).

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що боржник або його представник були належним чином повідомлені про результати розгляду їх заяв про зняття арешту з майна боржника.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

За викладених обставин, скарга ОСОБА_1 подана у передбачений ст. 449 ЦПК України строк.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2024 року в частині зобов`язання Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вилучити запис про обтяження №12090495 від 17.11.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №49223547, видану 06.11.2015 ВДВС Дніпропетровського РУЮ заступником начальника відділу ДВС Кущенко Ю.В.; в частині зобов`язання Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати інші заходи примусового виконання вжиті відносно ОСОБА_1 для виконання вимог виконавчого листа №175/1530/15-ц, виданого 28.10.2015 року Дніпропетровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 930236,65 грн скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Зобов`язати Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () зняти арешт з майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.11.2015 в рамках виконавчого провадження №49223547.

В іншій частині ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 19 лютого 2025 року.

Повний текст постанови буде складено в строк, визначений ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 березня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова