КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

11.02.25 справа № 133/2281/24

провадження № 4-с/133/1/25

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Пєтухової Н.О.,

за участі секретаря судових засідань Штепи В.С.

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії органу примусового виконання про визнання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Данилюк Ольги Борисівни від 23.07.2024 по виконавчому провадженню № 55015284 на суму 63183,98 грн неправомірним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Данилюк О.Б., у якій просить:

- визнати Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Данилюк Ольги Борисівни від 23.07.2024 по виконавчому провадженню № 5501528 на суму 63183,98 грн. неправомірним;

- зобов`язати головного державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Данилюк Ольги Борисівни відкликати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 23.07.2024 по виконавчому провадженню №55015284 на суму 63183,98 грн.

В обґрунтування скарги зазначив, що на підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.10.2017 у справі №133/745/17 з нього стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина. Військова агресія, оголошення у 2022 році військового стану та супутні форс мажорні обставини, призвели до тимчасового призупинення дії трудового договору за його місцем роботи, у зв`язку з чим було винесено наказ від 01.02.2023 №08-ОС. Однак він продовжував сплачувати аліменти на утримання дитини. 29.07.2024 ним отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого державним виконавцем розраховано заборгованість за період з 01.02.2023 до 01.07.2024, виходячи із середньомісячної заробітної плати у регіоні проживання що утворило необґрунтовану заборгованість. Оскільки трудовий договір був призупинений, а не припинений, вважає що розрахунок мав би складатися виходячи із заробітної плати згідно трудового договору.

Заявник та його представник - адвокат Мороз І.М. у судове засідання не з`явилися, представник заявника надав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просить розгляд справи провести без їх участі.

Заінтересована особа - головний державний виконавець Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Данилюк О.Б. у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заперечення, в обґрунтування якого вказала, згідно відомостей, що були надані на запити державного виконавця в межах даного виконавчого провадження - інформація про отримання боржником доходу у вигляді заробітної плати відсутня. Також зазначає, сам факт наявності місця роботи без фактичного виконання роботи та без нарахування заробітної плати не дає підстав для висновку про неправильне застосування цих положень. Тому, здійснений розрахунок заборгованості правильний та відповідає нормам законодавства, у зв`язку з відсутністю статистичної інформації про середній розмір заробітної плати за період з лютого 2022 по лютий 2024, для визначення заборгованості використовувалась остання статистична інформація щодо розміру середньої заробітної плати по м. Києву за січень 2022 року.

Заінтересована особа - стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви, посилаючись на доводи вказані у поясненнях.

У поясненні, ОСОБА_1 , вказувала на те, що ОСОБА_2 принципово з 2019 року сплачує аліменти на дитини у мінімально гарантованому розмірі, свідомо приховує свої доходи. За аліменти які ним сплачені, неможливо належним чином забезпечувати дитину. Із твердженням щодо неправомірності здійсненого розрахунку, не погоджується в повній мірі.

ОСОБА_2 подав до суду заперечення щодо пояснень ОСОБА_1 , у якому вказав, ствердження що сплата аліментів з 2019 року відбувається у розмірі 50% прожиткового мінімуму - є недостовірним поясненням та вводить суд в оману, оскільки аліменти сплачуються згідно вимог закону та у розмірі 25% від отриманої заробітної плати, якщо у певні місяці розрахункова сума складала менше 50% прожиткового мінімуму дитини, то фактичний розмір аліментів відповідав 50% цього прожиткового мінімуму. Окрім цього вказує, що у 2017-2019 роках фактичне фінансове утримання дитини забезпечувалось переважно саме ним, і складало 64%. Зазначає що з ОСОБА_1 у них склались не доброзичливі стосунки, та постійно виникають конфлікти з різних підстав, яка і у даному випадку цілеспрямовано розповсюджує негативну інформацію щодо нього.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні скарги необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21.08.2017 у справі №133/745/17, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2017року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист від 17.10.2017.

02.11.2017 на підставі виконавчого листа №133/745/17 вд 17.10.2017 відкрито виконавче провадження ВП № 55015284.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного головним державним виконавцем Ольгою Данилюк від 23.07.2024 №55015284/24, заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні по виконавчому листу №133/745/17 від 17.10.2017, станом на 01.07.2024 складає 63 183,98 грн.

З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що головним державним виконавцем за період з січня 2023 року по червень 2024 року вказано розмір доходу сумі 21347,00 грн. щомісячно, нараховано аліменти у розмірі 5336,75 грн. на місяць.

Згідно з ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Із скарги та доданих до неї документів вбачається, що боржник не погоджується з розрахунком заборгованості за аліментами та бездіяльністю державного виконавця, через що звернувся із скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України, адже вважає, що порушеного його права.

Відповідно до п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71ЗУ «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Скаржник зазначає, що про працевлаштування державному виконавцю було відомо, який в свою чергу направив постанову про звернення стягнення на заробітну плату за місцем його роботи.

Згідно наказу ТОВ Газета "Новий день" від 01.02.2023 за №08-ОС, у зв`язку з запровадження правового режиму воєнного стану на території України, Товариством було призупинено дію трудового договору з ОСОБА_2 , з 02.02.2023 до відновлення виробництва, але не пізніше дня припинення (скасування) воєнного стану.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2020 в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Як стверджує заявник, в зазначений період дійсно заробітна плата йому не нараховувалася та будь-який дохід у нього відсутній, однак він перебуває у трудових відносинах, дія трудового договору є призупинена, а тому розрахунок мав би відбуватися із його заробітної плати передбаченої трудовим договором.

За змістом ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до обов`язків, визначених п.1 ч.2 цієї статті, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, згідно з вимогами ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з вимогами ч.3 цієї статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.4 вказаної статті виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог ч.6 цієї статті, у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

З наведеного вбачається, що при обчисленні розміру заборгованості зі сплати аліментів, виконавець мав діяти з дотриманням принципу законності, вимог Закону України «Про виконавче провадження», нараховуючи аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За змістом ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

В силу вимог ч.2 цієї статті, заборгованість за аліментами платника аліментів, який фактично не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Суд звертає увагу, що в силу вимог абзацу першого ч.1 ст.13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України. В силу вимог абзацу першого ч.3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису.

Доказів оскарження наказу заявником суду надано не було.

Разом із з цим за змістом ч.4 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Отже, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачають можливість для відшкодування заявнику заробітної плати за час призупинення дії трудового договору та не звільняють від обов`язку утримання дитини та сплати аліментів у визначеному судом розмірі.

Оскільки доказів отримання та розмірів фактичного доходу у вказаний спірний період з лютого 2023 по червень 2024 заявником не надано, хоч він не позбавлений можливості працевлаштування за сумісництвом, або звільнення та отримання державної допомоги, та з наданих виконавцю документів на час виникнення заборгованості не працював, розмір заборгованості йому було правомірно розраховано виконавцем в порядку, визначеному ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені вище обставини, на основі повно та всебічно досліджених доказів, суд прийшов до висновку, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів складено відповідно до вимог закону, а тому скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст.258-260,447,448,451 ЦПК України, суд

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_2 на дії або бездіяльність органу примусового виконання про визнання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів неправомірним та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Вінницького апеляційного суду з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 11.02.25