Справа № 577/3264/24
Провадження № 2/577/37/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

за участю секретаря судового засідання Мукосєєва І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , управління адміністративних послуг Конотопської міської ради Сумської області, товариство з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційна дільниця «Сім вітрів» про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та прохає визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана квартира на підставі ордеру № 180, виданого Конотопською квартирно-експлуатаційною частиною району, була виділена їй як основному квартиронаймачу та членам її сім`ї. У вказаній квартирі зареєстровані вона, відповідач ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 2012 року народження, та ОСОБА_6 , 2011 року народження.

Однак близько 12 років тому відповідач ОСОБА_2 добровільно виїхав з квартири АДРЕСА_1 та переїхав на постійне місце проживання до своєї дружини у с. Чернеча Слобода Конотопського району Сумської області, де став проживати по АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_2 близько 3 років до квартири взагалі не з`являвся. Вона неодноразово пропонувала ОСОБА_2 знятися з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , проте він відмовився. Оскільки відповідач тривалий час не проживає у вказаній квартирі, то, відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, прохає суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, оскільки його реєстрація у вказаному житлі позбавляє її можливості оформити субсидію щодо оплати за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2024 року провадження у справі було відкрите та справа була призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні (а.с. 20).

Відповідно до ухвали суду від 11 листопада 2024 року провадження у справі було закрите та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 87).

Судовий розгляд справи був відкладений на 22 січня 2025 року на 10 год. 00 хв.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Волкова І.І. у судове засідання не з`явилися, надали заяви про проведення судового засідання без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 109).

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 102-104, 107-108), надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. У вказаній заяві ОСОБА_2 зазначив, що позов визнає, не заперечує, щоб його визнали таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_4 . У вказаній квартирі він не проживає з 12 травня 2022 року, оскільки переїхав до с. Чернеча Слобода Конотопського району Сумської області, де проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 . З 09 червня 2024 року він працює в СВГ «Віталія» тваринником. Квартиру АДРЕСА_4 він залишив добровільно та у вказаній квартирі відсутні будь-які належні йому речі. Вселитися до вказаної квартири він не намагався, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснював. Будь-якої домовленості між ним та ОСОБА_1 та іншими зареєстрованими у квартирі особами щодо збереження за ним права користування квартирою не було. Квартиру АДРЕСА_4 він не залишав у зв`язку з призовом на військову службу, тимчасовим виїздом за умовами та характером роботи, у зв`язку з навчанням, для виконання обов`язків опікуна, лікуванням. Під варту він взятий не був, а також не був засуджений (а.с. 111-113).

Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , управління адміністративних послуг Конотопської міської ради Сумської області та ТОВ ЖЕД «Сім вітрів» у підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 разом з родиною з 16 травня 1983 року, є наймачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 6, 7-8, 111).

Встановлено, що у житловому приміщенні - квартирі АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_1 (зареєстрована з 31 серпня 1983 року), ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований з 08 жовтня 2005 року), ОСОБА_3 (зареєстрований з 31 серпня 1983 року), ОСОБА_2 (зареєстрована з 22 вересня 2006 року), ОСОБА_5 , 2012 року народження (зареєстрована з 20 квітня 2012 року), та ОСОБА_6 , 2011 року народження (зареєстрована з 25 травня 2011 року) та ОСОБА_4 (зареєстрована з 02 жовтня 1997 року) (а.с. 9).

Вказана квартира не приватизована (а.с. 110).

15 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ ЖЕД «Сім вітрів» був укладений Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, а саме, квартири АДРЕСА_5 . Відповідно до п. 1 даного договору наймодавець (ТОВ ЖЕД «Сім вітрів») надає наймачу ( ОСОБА_1 ) і членам її сім`ї ( ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ) у безстрокове користуванні вищевказану квартиру (а.с. 7).

За інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 з 08 листопада 2005 року (а.с. 19, 113).

Відповідно до ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Статтею 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК України).

Як орієнтує Пленум Верховного Суду України у п. 10 своєї постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №454/2025/15-ц, при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого жилого приміщення.

У постановах Верховного Суду від 27 серпня 2021 року у справі № 521/5887/17 та від 31 серпня 2022 року у справі № 344/19735/19, зазначено, що аналіз норм статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.

Також у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року у справі № 203/1665/19-ц міститься висновок про те, що процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у житловому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що знає родину позивача з 2000 року, оскільки працював разом із чоловіком позивача ОСОБА_3 , а також їх родини підтримували дружні стосунки. Він добре знав і дітей позивача, зокрема, її сина ОСОБА_2 , 1989 року народження. Станом на 2000 рік ОСОБА_2 проживав разом з батьками за адресою: АДРЕСА_3 . Потім ОСОБА_2 одружився та перейшов проживати разом із дружиною до іншої квартири в м. Конотопі Сумської області. Він постійно проживав окремо, але приходив в гості до батьків. Приблизно у 2014 році ОСОБА_2 розлучився з першою дружиною, але до квартири, в якій проживали його батьки, не повернувся. ОСОБА_2 проживав у с. Попівка Конотопського району Сумської області, а потім одружився вдруге та разом із дружиною переїхав і став проживати в с. Чернеча Слобода Конотопського району Сумської області. Він підтримує зв`язки з ОСОБА_2 , телефонував йому та останній підтверджував, що він проживає в с. Чернеча Слобода Конотопського району Сумської області. При цьому ОСОБА_2 не говорив, що існує домовленість між ним та батьками, що він буде проживати у вказаному населеному пункті, але залишиться зареєстрованим в м. Конотопі Сумської області. Він може підтвердити факт, що у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає з 2014 року. У вказаній квартирі він не бачив належних ОСОБА_2 речей.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона знає родину ОСОБА_10 з 1987 року та вони товаришують. Позивач та її родина проживають за адресою: АДРЕСА_3 у 2-кімнатній квартирі. У вказаній квартирі на даний час фактично проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Раніше за вказаною адресою проживали і діти позивача, зокрема, син ОСОБА_2 . Проте приблизно у 2011 році ОСОБА_2 одружився та став постійно проживати окремо від батьків. Будь-яких речей ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 вона не бачила. ОСОБА_2 залишив вказану квартиру добровільно, оскільки створив нову сім`ю. Їй відомо, що ОСОБА_2 протягом останніх декількох років постійно проживає разом із родиною у селі, але в якому саме вона не знає.

У суду не має підстав ставити під сумнів пояснення свідків, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими, зібраними у справі доказами, будь-якої заінтересованості свідків в результатах розгляду справи встановлено не було.

Як вбачається з довідки Чернечослобідського старостинського округу Дубов`язівської селищної Конотопського районну Сумської області від 05 серпня 2024 року № 440/1419/2, ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 77).

У своїй заяві від 22 січня 2025 року, ОСОБА_2 також зазначив, що він з 12 травня 2022 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 111).

Відповідно до заяви мешканців квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 , підписи яких затверджені директором ТОВ ЖЕД «Сім Вітрів», Горбатий М.А., 1989 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , у вказаній квартирі фактично не проживає з 02 серпня 2017 року (а.с. 76).

Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає у квартирі АДРЕСА_5 без поважних причин понад 6 місяців.

Відповідач ОСОБА_2 залишив житло добровільно, перешкод у користуванні квартирою йому створено не було, вселитися до квартири він не намагався, що свідчить про те, що ОСОБА_2 визначився із місцем свого проживання.

У квартирі АДРЕСА_1 відсутні належні відповідачу речі.

Оплату житлово-комунальних послуг за вищевказаною адресою відповідач не здійснює (а.с. 10-17, 111).

Із заяви відповідача ОСОБА_2 від 22 січня 2025 року вбачається, що він позов визнає (а.с. 111).

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування житлом у квартирі АДРЕСА_1 .

У своїй заяві позивач ОСОБА_1 зазначила, що питання про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат вона не порушує (а.с. 109).

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 9, 64, 71, 72 ЖК України, ст ст. 15, 16, 379 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Ярмак О. М.