У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття провадження у справі

27 лютого 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого - судді Пилипюк Л. М.

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира з Богунського районного суду міста Житомира надійшла справа № 295/18839/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позов обґрунтовано тим, що внаслідок умисної бездіяльності відповідача виплата належної ОСОБА_1 одноразової допомоги відбулась зі значної затримкою та на підставі рішення суду лише 12 жовтня 2023 року. Необхідні документи для виплати допомоги прийняті суб`єктом владних повноважень 13 вересня 2021 року, одноразова допомога мала бути виплачена позивачу протягом одного місяця, тобто до 13 жовтня 2021 року, однак фактична виплата належної позивачу одноразової допомоги здійснена 12 жовтня 2023 року в розмірі 1 702 500 гривень. Таким чином, період прострочення грошового зобов`язання з 14 жовтня 2021 року по 12 жовтня 2023 року. Ураховуючи положення ст. 625 Цивільного кодексу України на відповідача покладається обов`язок сплатити 3 % річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 569 254,28 гривень інфляційних втрат та 102 010,07 гривень трьох відсотків річних.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

14 лютого 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що між сторонами не виникли цивільно-правові відносин, зокрема, зобов`язального характеру, а тому норми ЦК України, які регулюють наслідки порушення зобов`язань, до спірних правовідносин не застосовуються. Покликаючись на відповідну практику Верховного Суду, представник відповідача просить закрити провадження у цій справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Сторони в підготовче засідання, призначене на 27 лютого 2025 року, не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

У підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи (п. 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд установив, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року (справа №240/8907/22):

-визнано протиправною відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування України в Житомирській області в призначенні та виплаті ОСОБА_1 разової допомоги відповідно до ст. 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» як дочці померлого медичного працівника, смерть якого настала внаслідок інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, викладену в листі №02-2039 від 15.09.2021;

- зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області прийняття рішення про надання страхових виплат та здійснити перерахування страхових виплат ОСОБА_1 про надання страхових виплат передбачених пунктом 2 частини 2 статті 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року №1645-ІІІ, згідно з механізмом та в розмірі, передбаченому пунктом 3 Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку і інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №498, як дочці померлого медичного працівника, смерть якого настала внаслідок інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду;

- визнано протиправною відмову Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області, викладену в постанові №1 від 15.09.2021, в призначенні та виплаті ОСОБА_1 страхових виплат на підставі пп.5.1 п.5 постанови правління Фонду соціального страхування України №11 від 19.07.2018 зі змінами, у зв`язку з підпунктом 1 п.2 ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- зобов`язано Житомирське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 одноразову допомогу та щомісячні страхові виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, передбачені пп.5.1 п.5 постанови правління Фонду соціального страхування України №11 від 19.07.2018 зі змінами, у зв`язку з підпунктом 1 п.2 ст.41 Закону Україні «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року №1105-XI та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Також установлено, що на виконання вищевказаного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 12 жовтня 2023 року виплатило позивачу ОСОБА_1 1 705 500 гривень (а. с. 19).

Предметом цього позову є стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

У постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист та/або відновлення будь-якого права судом здійснюється шляхом ухвалення судового рішення як акту правосуддя. Однак судове рішення, незважаючи на те, що має ознаки нормативності, не породжує жодних правовідносин чи прав та/або обов`язків, а лише шляхом застосування відповідного способу захисту права, визначеного законом або договором, трансформує права та/або зобов`язання учасників правовідносин в іншу, прийнятну для позивача форму.

Зокрема, наявність судового рішення про відновлення прав на грошові суми (соціальні виплати), не нараховані та/або не виплачені як доходи, не змінює правової природи правовідносин учасників цього спору, оскільки за своєю юридичною природою рішення суду не породжує нових прав та/або зобов`язань, а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та/або підтверджує існуючі зобов`язання з їх виплати у спосіб, обраний позивачем.

Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Відповідні висновки в аналогічних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 552/945/21, провадження № 61-16540св21, від 28 червня 2023 року у справі № 750/4724/21, провадження № 61-1327св23, від 08 березня 2023 року у справі № 570/4129/20, провадження № 61-14586св21.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних, передбачене статтею 625 ЦК України, є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги, а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18, провадження № 14-158цс20, дійшла висновку про те, що ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Подібний висновок також був викладений у постанові від 03 жовтня 2023 року в справі №366/203/21 (провадження № 14-101цс22), в якій Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спір з приводу зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів, який є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю, підлягає розгляду в тому судочинстві, що і спір за основним зобов`язанням.

У цій справі вимоги позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є акцесорними (додатковими) до вимог, які були розглянуті судом у справі №240/8907/22 в порядку адміністративного судочинства (основне зобов`язання).

З огляду на викладене, а також ураховуючи характер спірних правовідносин, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах та їх суб`єктний склад, суд дійшов висновку, що спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Дії суду у випадку, якщо він дійде висновку, що спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тобто відноситься до іншої судової юрисдикції, врегульовано пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, якою визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, оскільки справу належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

На виконання приписів ч.1 ст. 256 ЦПК України суд роз`яснює позивачу, що спір належить до предметної юрисдикції Житомирського окружного адміністративного суду.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, 260, 353-354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК