Справа № 132/389/25
Провадження № 2/132/399/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2025 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді КАРНАУХА Н.П., при секретарі судового засідання ЛИСЮК О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівки Хмільницького району Вінницької в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 10 серпня 1996 року Козятинським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, актовий запис № 100, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що від сумісного проживання у них народилися два сина: ОСОБА_3 , 1998 року народження, який вже досяг повноліття, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Однак, сімейні стосунки між подружжям не склалися через постійні словесні приниження чоловіком її жіночої гідності і зневаги, як до людини. Тому в зв`язку з частими конфліктами в стосунках з цієї причини, вони неодноразово припиняли подружні відносини і жили окремо. Декілька років тому назад через нестерпні відносини позивачка уже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, внаслідок чого поведінка чоловіка змінилась на деякий час. Після цього тривалий час позивачка намагалась налагодити стосунки, однак протягом останнього року атмосфера в їх сім`ї знову стала нестерпною для позивачки і їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який невільно стає свідком конфліктних ситуацій, які виникають ще із небезпідставної її підозри чоловіка у його подружній зраді. Відносини між ними ускладнилися ще і поведінкою і відношенням до неї старшого сина, внаслідок негативного впливу і видумок в її адресу з боку відповідача. Позивачка більше немає ні фізичної, ні моральної сили перебувати і жити в такому шлюбі і з таким чоловіком. На даний час сторони остаточно припинили подружні відносини і не спілкуються, так як чоловік не бажав зрозуміти дружину і зберегти сім`ю. Позивачка переконана, що сімейні стосунки між ними припинено остаточно, тому примирення неможливе, так як всі спроби вже використано. Спільно придбане майно вони будуть ділити в окремому порядку.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Карнауха Н.П. від 10.02.2025 відкрито провадження за цим позовом та визначено здійснити його розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 11 год. 00 хв. 03.03.2025.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. На адресу суду 03.03.2025 подала заяву про розгляд даної справи у її відсутність без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, категорично заперечує проти примирення, просить залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду 03 березня 2025 року подав заяву про розгляд даної справи у його відсутність без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, категорично заперечує проти примирення.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За частиною 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пп. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 серпня 1996 року Козятинським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, актовий запис № 100, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

Позивачка в обґрунтування своїх вимог зазначила, що від сумісного проживання у них народилися два сина: ОСОБА_3 , 1998 року народження, який вже досяг повноліття, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу буде проживати з останньою. Однак, сімейні стосунки між подружжям не склалися через постійні словесні приниження чоловіком позивачки. Тому в зв`язку з частими конфліктами в стосунках з цієї причини, вони неодноразово припиняли подружні відносини і жили окремо. Декілька років тому назад через нестерпні відносини позивачка уже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, внаслідок чого поведінка відповідача змінилась на деякий час. Після цього тривалий час позивачка намагалась налагодити стосунки, однак протягом останнього року атмосфера в їх сім`ї знову стала нестерпною для позивачки і їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який невільно стає свідком конфліктних ситуацій, які виникають ще із небезпідставної її підозри відповідача у його подружній зраді. Відносини між подружжям ускладнилися ще і поведінкою і відношенням до неї старшого сина, внаслідок негативного впливу і видумок в її адресу з боку відповідача. Позивачка більше немає ні фізичної, ні моральної сили перебувати і жити в такому шлюбі і з таким чоловіком. На даний час сторони остаточно припинили подружні відносини і не спілкуються, так як чоловік не бажав зрозуміти дружину і зберегти сім`ю. Позивачка переконана, що сімейні стосунки між ними припинено остаточно, тому примирення неможливе, так як всі спроби вже використано. Спільно придбане майно вони будуть ділити в окремому порядку.

Виходячи з положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Позивачка згідно матеріалів справи заперечує проти надання строку для примирення та збереження шлюбу, відповідач клопотань щодо надання строку для примирення не заявляв.

Позивачка понесла судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1 500, 00 грн., які просила стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорцій но до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на це, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір» у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Відповідно до статі 141 ЦПК інші, крім судового збору, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Тому, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 1 500, 00 грн.

Виходячи з викладеного, оскільки сім`я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ним стали віддалені, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнає позов, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя неможливо, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, на підставі ст. ст.104, 110, 112-115 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 10 серпня 1996 року Козятинським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, актовий запис № 100, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), які складаються із судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. та витрат на правничу допомогу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Після набрання цим рішенням законної сили, його копію невідкладно направити до місцевого органу державної реєстрації актів цивільного стану, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.П. Карнаух