Справа № 264/640/18
Провадження № 2-в/0203/38/2025
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

13 лютого 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участі секретаря Погрібного О.Ю.,

представника заявника Панченка Д.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання Акціонерного товариства «Сенс Банк» про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 264/640/18, -

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2025 року АТ «Сенс Банк» через уповноваженого представника звернулося до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про відновлення втраченого судового провадження, відповідно до якої просить: 1) відновити втрачене судове провадження згідно рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області № 264/640/18 (провадження № 2/264/664/18) від 22 листопада 2018 року, ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; 2) у зв`язку зі зміною назви банку змінити у справі Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Так, одночасно із заявою про відновлення втраченого судового провадження АТ «Сенс Банк» заявлене клопотання про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження, розгляд якої ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2025 року призначений на 13 лютого 2025 року на 12:40 год.

В обґрунтування заяви про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового зазначається, що наразі неможливо встановити обставини того, коли саме набрало законної сили рішення суду, з огляду на те, що виконавчі листи на примусовому виконанні не перебувають, що підтверджується відповідною довідкою ВДВС, враховуючи період карантину, введення бойових дій на території розташування суду, а також тимчасової окупації м. Маріуполя, АТ «Сенс Банк» вважає, що строки на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження пропущені з поважних причин.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження підтримав та наполягав на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Дослідивши клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження, вислухавши думку представника заявника, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження може бути подана до суду незалежно від строку зберігання судового провадження, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Пунктом 2 ч. 4 ст.492 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження у випадках, якщо така заява подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 491 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Частинами 1 та 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч. 5 ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень та при здійсненні судочинства суд може використовувати тексти судових рішень, що внесені до цього реєстру.

Звертаючись до суду із заявою про відновлення втрачених матеріалів судового провадження у цивільній справі № 264/640/18, представник АТ «Сенс Банк» посилався на те, що 22 листопада 2018 року у вказаній справі Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області ухвалене заочне рішення, яким задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Виконавчий лист банком не отримувався, оскільки АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача правонаступником.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2021 року замінено стягувача за заочним рішенням цього суду від 22 листопада 2018 року у справі № 264/640/18, з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк».

Також представник АТ «Сенс Банк» посилався на те, що метою відновлення втрачених матеріалів судового провадження є отримання в подальшому виконавчого листа, який не видавався, з метою виконання судового рішення.

Із ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2021 року, що зареєстрована в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що правонаступництво АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») відбулось в зв`язку із реорганізацію ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». В ухвалі зазначається, що 20 вересня 2019 року за заявою представника ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу банку було надіслано виконавчий лист про примусове виконання зазначеного вище судового рішення.

Окрім цього, ч. 5 ст. 491 ЦПК України встановлено строк для подачі заяви про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В свою чергу, відповідно до наведених вище положень ч.ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого листа встановлений терміном у три роки з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили.

Тому, вирішення ухвалою суду від 23 вересня 2021 року питання про заміну стягувача правонаступником не має значення для визначення строків, встановлених ч. 5 ст. 491 ЦПК України, з урахуванням ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» та не свідчить про переривання цих строків з підстав, передбачених ч. 4 ст. 12 вказаного Закону.

Надаючи оцінку твердженням представника позивача щодо поважних причин пропуску строку на оскарження вказаної постанови, суд зауважує, що за усталеною практикою Верховного Суду питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

У постанові від 28 листопада 2022 року у справі №140/11951/21 Верховний Суд зазначив, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково необхідно брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Натомість, жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження заявником не наведено та доказами не підтверджено.

Посилання представника заявника, як на поважність причин пропуску строку звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження, зокрема на неможливість встановлення дати набрання законної сили заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22 листопада 2018 року, обставини відсутності перебування на виконанні виконавчих листів, період карантину, ведення бойових дій в м. Маріуполі, не дають достатніх підстав вважати, що такі підстави є поважними причинами пропуску строку, оскільки з часу ухвалення рішення заявником не вживалося жодних дій з питань (окрім заміни сторони стягувача), пов`язаних на стадії виконання судового рішення аж до лютого 2025 року.

За вказаних обставин, а також враховуючи, що в клопотанні про поновлення строку звернення до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження заявником не наведено поважних причин такого пропуску, а також не підтверджено доказами причини пропуску такого строку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження.

Керуючись ст.ст. 127, 258-260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Акціонерному товариству «Сенс Банк» в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 264/640/18 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Повна ухвала складена і підписана 18 лютого 2025 року.

Суддя О.В. Колесніченко