Справа № 345/245/25
Провадження № 4-с/345/2/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді Кардаш О.І.

секретаря Боднар Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуші скаргу ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови від 22.05.2020 року про закінчення виконавчого провадження, яку винесено старшим державним виконавцем Тарасовою Х.М. у виконавчому провадженні №44866824 та поновити строк оскарження.

Скаргу мотивує тим, старшим державним виконавцем Тарасовою Х.М. у виконавчому провадженні №44866824 винесено 22.05.2020 року постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 18.09.2014 року за №345/3654/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 300 грн. аліментів щомісячно на кожну дитину. У вказаній постанові державний виконавець вказала, що аліменти сплачено в повному обсязі до повноліття дітей. Так, у розрахунку із сплати аліментів вказано, що аліменти сплачено виходячи із суми присудженої судом. Однак, в силу ч. 2 ст. 182 СК України державним виконавцем не проведено перерахунку суми присуджених аліментів та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Щодо строку поновлення оскарження постанови вказала, що про винесення оскаржуваної постанови їй стало відомо 09.01.2025 року, коли вона одержала заяву про перегляд заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 року у справі №345/3423/23. Додатковим підтвердженням її необізнаності у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження є те, що у липні 2023 року вона звернулася до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів. Тому просить суд поновити строк на оскарження постанови та визнати неправомірною та скасувати зазначену постанову.

Від представника заінтересованої особи Корольова В.В. надійшло письмове заперечення на скаргу, де він просить дану скаргу залишити без розгляду з підстав викладених у запереченні.

Скаржником ОСОБА_1 подано заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги скарги підтримала.

Від начальника відділу Калуського міськрайонного ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Тарасової Х.М. до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в задоволенні скарги просить відмовити та долучити до матеріалів справи копію заяви ОСОБА_3 від 20.05.2020 року про отримання останньою аліментів від ОСОБА_2 в повному обсязі до повноліття дітей.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_4 також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, скаргу просив залишити без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, перевіривши скаргу на дотримання строків звернення до суду, а також дослідивши викладені у ній обставини та додані до неї письмові документи вважає, що в задоволенні клопотання про поновлення пропущених строків для подання скарги до суду слід відмовити, а подану скаргу повернути без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово вказував, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року в справі №466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Зі змісту поданої скарги та доданих до неї документів встановлено, що скаржник дізналася про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження тільки 09.01.2025 року, коли одержала заяву про перегляд заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.09.2023 року у справі №345/3423/23. Окрім того зазначає, що додатковим підтвердженням її необізнаності у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження є те, що у липні 2023 року вона звернулася до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів. Тобто, останнім днем строку їх оскарження нею визначено 20.01.2025 року.

Матеріалами справи встановлено, що скаржником ОСОБА_1 20.05.2020 року власноручно написано заяву (розписка) про відсутність у неї претензій щодо припинення стягнення аліментів на двох дітей у зв`язку зі сплатою аліментів у повному обсязі до повноліття дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.102). На підставі вказаної заяви 22.05.2020 року старшим державним виконавцем Калуського МВДВС Тарасовою Х.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження(а.с.103).

Таким чином, з огляду на наведене вважаю, що вищезазначену скаргу подано ОСОБА_1 з пропуском строку, визначеного статтею 449 ЦПК України.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В частині другій статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявляючи у прохальній частині скарги клопотання про поновлення строку на подачу скарги на дії державного виконавця та скасування постанови держаного виконавця скаржник посилалася на її необізнаність про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Проте, дані обставини не підтверджуються матеріалами справи, оскільки написана скаржником 20.05.2020 року заява (розписка) про відсутність у неї претензій щодо припинення стягнення аліментів на двох дітей у зв`язку зі сплатою аліментів у повному обсязі до повноліття дітей, наслідком якої і стало закінчення виконавчого провадження із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження 22.05.2020.

Окрім того, з моменту припинення стягнення аліментів на дітей і до звернення скаржника до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів - 17.07.2023, минуло більше трьох років, а до звернення зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження майже п`ять років. За весь цей період, за який аліменти не стягувалися скаржниця не зверталася до відділу державної виконавчої служби щодо несплати аліментів, що вкотре підтверджує про те, що стягувач у виконавчому провадженні в розумні інтервали часу невжила жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй виконавчого провадження.

Таким чином, беручи до уваги, що скаржником не доведено належними та достатніми доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення заявнику строку для подачі скарги.

Згідно п.5 постанови Пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

За таких обставин, зважаючи на те, що скарга подана заявником після закінчення процесуального строку встановленого законом і судом відмовлено в поновленні такого строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, відповідно її слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 13, 76 - 81, 89, 126 - 127, 259 - 261, 353 - 354, 447 - 449 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подачі скарги на постанову старшого державного виконавця Тарасової Х.М. про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2020.

Скаргу ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2020 року - залишити без розгляду та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: