Єдиний унікальний номер 317/6501/24
Провадження № 2/317/391/2025

04 березня 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
за участі:
секретаря судового засідання Сидоренка І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Тамара Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Мазур О.С., звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Тамара Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 104 від 12.07.2001 оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 12.07.2001, реєстраційний напис на правовстановлюючому документі від 20.08.2001.
Під час оформлення права власності на будинок ОСОБА_3 перебував у шлюбі із ОСОБА_4 , відтак вказаний будинок був об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до договору дарування від 13.03.2002, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 778, ОСОБА_3 подарував своєму сину ОСОБА_1 3/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Таким чином, у спільній сумісній власності подружжя залишилось 97/100 частин даного житлового будинку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який приходився позивачу батьком, помер. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді 97/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_3 залишив заповіт від 05.11.2010, відповідно до якого заповів усе своє майно дітям: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Після смерті ОСОБА_3 у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. була заведена спадкова справа № 13/2017. Згідно з матеріалами даної спадкової справи ОСОБА_4 (дружина померлого) не подавала заяву про видачу на її ім`я свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя. Разом з тим, спадщину за заповітом після смерті батька прийняли двоє дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Донька померлого ОСОБА_5 відмовилась від своєї частки на користь відповідача ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 97/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , які належали їй як частка у спільному майні подружжя.
Після смерті ОСОБА_4 у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. була заведена спадкова справа.
Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є позивач ОСОБА_1 , який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої матері та просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 97/200 частин вищезазначеного будинку.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 835/02-31 від 09.09.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку після померлої матері ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на заявлене майно.
Враховуючи, що ОСОБА_4 не подавала заяву про видачу на її ім`я свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя та не отримала його, позивач не має іншої можливості оформити свої права на спадкове майно інакше, ніж звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 13.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мазур О.С., до суду не з`явились. У заяві від 04.03.2025 адвокат Мазур О.С. просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника, проти винесення заочного рішення заперечень не має.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Т.М., у судове засідання не з`явилась, у заяві від 03.02.2025 просила розглянути справу без її участі.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі свідоцтвом на право власності на жилий будинок № НОМЕР_2 від 20.08.2001, ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).
Свідоцтво видане на підставі рішення Виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 104 від 12.07.2001 (а.с. 13).
Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 11.08.1989 Орджонікізевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 11.08.1989 був укладений шлюб (а.с. 16).
На час набуття будинку у власність ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України визначала, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
З втратою чинності Кодексу про шлюб та сім`ю України дане питання врегульоване у ст. 60 СК України, яка визначає, що майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Отже, спірний житловий будинок був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Як видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 29.05.1990, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 12).
Як видно з договору дарування серії АЕР № 151951 від 13.03.2002, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що діяла від імені неповнолітнього сина ОСОБА_1 як законний представник, уклали цей договір про те, що ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняв в дар 3/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с. 23-24).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 416195218 від 04.03.2025, право власності на 3/100 частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 12.01.2017 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 378 (а.с. 18).
Згідно з приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.
Спадкування за законом має місце лише у разі коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст. 1223 ЦК України).
Приписами ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за реєстровим № 88 від 05.11.2010, ОСОБА_3 все нерухоме майно, що належало йому на день смерті заповів своїм дітям: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і рівних долях (оборот а.с. 90).
Матеріали спадкової справи № 13/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 містять заяву ОСОБА_2 від 11.05.2017, зареєстровану за № 148, про прийняття спадщини за заповітом за реєстровим № 88 від 05.11.2010, яка залишилась після його померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 (а.с. 80).
Як видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 12.01.1977 Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 93).
Крім того, матеріали спадкової справи № 13/2017 містять заяву ОСОБА_5 від 11.05.2017, зареєстровану за № 149, заявниця відмовилась від спадщини за заповітом за реєстровим № 88 від 05.11.2010, яка залишилась після її померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 (а.с. 83).
Як видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 22.04.1970 Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя, батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 96).
За змістом довідки Виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 0284 від 07.02.2017, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26.05.2000 та по день смерті. Разом з ним за вказаною адресою на день смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_1 (син) (а.с. 86).
Таким чином, спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 прийняли двоє його дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 20.02.2024 Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 500 (а.с. 17).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала їй як частка у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя.
Матеріали спадкової справи № 107/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 містять заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024, зареєстровану за № 418, про прийняття спадщини, яка залишилась після його померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 (а.с. 51).
09.09.2024 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. винесено постанову № 835/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки нотаріусу не було надано документи, що підтверджують право власності спадкодавця на заявлене майно (а.с. 79).
Як видно з матеріалів спадкової справи інші особи, крім позивача, не звертались із заявою про прийняття спадщини, наявність інших спадкоємців, зокрема тих, що мають обов`язкову частку у спадщині, не встановлена. Відповідач ОСОБА_2 не проживав зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час її смерті, він не є її сином.
Суд зауважує, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом належним відповідачем у справі про визнання права власності на спадкове майно є територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Оскільки позивачем пред`явлено позов до особи, яка не є належним відповідачем, суд доходить висновку, що це є підставою для відмови у задоволенні позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян