ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/158/25

Головуючий у першій інстанції Іващенко І. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/591/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи: заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи ОСОБА_2 , орган опіки та піклування в особі Новгород-Сіверської міської ради Черінгівської області,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2025 року (місце ухвалення м. Новгород-Сіверський) про повернення заяви у справі за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Костюченка Владислава Костянтиновича, про визнання фізичної особи недієздатною (обмежено дієздатною), встановлення над нею опіки та призначення опікуна (піклувальника),

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року представник ОСОБА_1 Костюченко В.К. через ситсему «Електроний суд» надіслав до суду заяву про визнання фізичної особи недієздатною (обмежено дієздатною), встановлення над нею опіки та призначення опікуна (піклувальника). У заяві заявник просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною (обмежено дієздатною), встановити над нею опіку (піклування) та призначити її опікуном (піклувальником) ОСОБА_1 , та призначити судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.01.2025 заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Костюченка В.К., про визнання фізичної особи недієздатною (обмежено дієздатною), встановлення над нею опіки та призначення опікуна (піклувальника) повернуто представнику заявника.

В обґрунтування ухвали суд послався на те, що подана заява підписана не заявником ОСОБА_1 , а її представником адвокатом Костюченком В.К., який не входить до переліку осіб, яким за вимогами ч. 3 ст. 296 ЦПК України надано право звернення з вищезазначеною заявою. Таким чином, заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, у зв`язку з чим на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України її повернуто представнику заявника.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.01.2025 та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За доводами апеляційної скарги оскаржувана ухвала суду є незаконною через неправильне застосування норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що дана категорія справи не відноситься до тих справ, в яких заява до суду не може бути підписана представником. У даному випадку не має обмеження представництва який законом передбачено. Учасник справи вправі подати таку заяву або самостійно, або через представника.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що у січні 2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 через ситсему «Електроний суд» надіслав до суду заяву про визнання фізичної особи недієздатною (обмежено дієздатною), встановлення над нею опіки та призначення опікуна (піклувальника). У заяві заявник просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною (обмежено дієздатною), встановити над нею опіку (піклування) та призначити її опікуном (піклувальником) ОСОБА_1 , та призначити судово-психіатричну експертизу.

У підтвердження повноважень представника ОСОБА_3 до заяви надано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 25.12.2024 № 4389/2024-3729803, згідно якого доручення видане на підставі наказу Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги призначає адвоката Костюченка В.К. для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 у вигляді складання процесуального характеру та здійснення представництва інтересів у суді щодо визнання недієздатною доньки, ОСОБА_2 , та призначення опікуном (а.с. 3).

Повертаючи заяву представнику суд першої інстанції прийшов до висновку, що подана заява підписана не заявником ОСОБА_1 , а її представником адвокатом Костюченком В.К., який не входить до переліку осіб, яким за вимогами ч. 3 ст. 296 ЦПК України надано право звернення з вищезазначеною заявою. Таким чином, заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, у зв`язку з чим на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України її повернуто представнику заявника.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За положеннями ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом частини четвертої статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина сьома статті 60 ЦПК України).

Судом встановлено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною (обмежено дієздатною), встановлення над нею опіки та призначення опікуна (піклувальника) від імені ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» підписано та подано адвокатом Костюченком В.К., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 25.12.2024 № 4389/2024-3729803, згідно якого доручення видане на підставі наказу Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги призначає адвоката Костюченка В.К. для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 у вигляді складання процесуального характеру та здійснення представництва інтересів у суді щодо визнання недієздатною доньки, ОСОБА_2 , та призначення опікуном (а.с. 3).

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 3 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" право на безоплатну правничу допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правничу допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правничу допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 13 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" визначено, що безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Суб`єктами надання безоплатної вторинної правничої допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної правничої допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу (стаття 15 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу").

З урахуванням викладеного висновок суду про повернення зави представнику заявника на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України є помилковим, оскільки представництво адвоката підтверджується належним чином та підстави для повернення заяви відсутні.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права дійшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви, тому ухвала судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.01.2025 про повернення заяви підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2025 року про повернення заяви скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Судове рішення у повному обсязі складено 04.03.2025.

Головуючий: Судді: