Справа № 143/587/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Сича С.М.,

з участю секретаря Левченко М.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Маліцького М.В.,

представника заінтересованої особи Андрійчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Погребищенська міська рада Вінницького району Вінницької області, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення факту постійного проживання однією родиною чоловіка і жінки та факту перебування фізичної особи на утриманні,-

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання однією родиною чоловіка і жінки та факту перебування фізичної особи на утриманні.

Заява мотивована тим, що 28.01.2012 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2 , з яким вона постійно проживала та вела спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті вона неодноразово зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявами про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак їй було відмовлено через не доведення тієї обставини, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 .

Факт її перебування на утриманні ОСОБА_2 підтверджується доданими до заяви довідками про розмір пенсії та іншими документами.

Заявниця стверджує, що встановлення факту перебування її на утриманні померлого чоловіка та постійного проживання із ним має для неї юридичне значення, оскільки надасть можливість реалізувати право на перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.315-318 ЦПК України, просить:

- встановити факт її постійного проживання однією родиною разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , та її перебування на його утриманні;

- встановити факт перебування її на утриманні ОСОБА_2 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 27.06.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження (а. с. 17).

Заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Маліцький М.В. в судовому засіданні заяву підтримали та підтвердили викладені у ній обставини. Разом із цим, заявниця повідомила, що вона офіційно не працює, податки та внески до фондів соціального страхування не сплачує. На момент смерті чоловіка вона також офіційних доходів не отримувала. Також відзначила, що вона ніколи не була зареєстрована як фізична особа підприємець і не отримувала в 4 кварталі 2020 року дохід в сумі 145000 грн. 00 коп. Вона працювала продавцем у фізичної особи підприємця ОСОБА_3 .

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся згідно чинного законодавства, однак 28.11.2023 року каналами електронної пошти від представника ОСОБА_4 до суду надійшла заява, в якій просить провести розгляд справи без участі представника Головного управління, при вирішенні справи ГУ покладається на розсуд суду (а.с. 88, 89).

Представник заінтересованої особи Погребищенської міської ради Андрійчук В.В. при вирішенні заяви покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_1 працювала у неї, як фізичної особи підприємця, у відділі промислових товарів на посаді продавця із 30.10.2018 року по 24.06.2020 року. Після цього вона із заявницею не спілкувалася і не мала будь яких відносин.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що заявниця проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 . Вона ніде не працювала і перебувала на утриманні чоловіка, який отримував пенсію.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що вона працює на посаді головного податкового інспектора Козятинського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок Управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Вінницькій області. ОСОБА_1 перебувала на обліку платників податків з 08.09.2020 року по 31.10.2023 року. При цьому заяву про припинення підприємницької діяльності вона подала 20.08.2021 року. З 01.10.2020 року вона перебувала на спрощеній системі оподаткування, а до цього на загальній системі оподаткування. Отриманий ОСОБА_1 , як суб`єктом підприємницької діяльності, в 4 кварталі 2020 року дохід в сумі 145000 грн. 00 коп. є валовим доходом в значенні податкового законодавства, сума єдиного податку на той час становила 944 грн. 60 коп.

Заслухавши учасників справи та вивчивши її матеріали, судом встановлено наступне.

Заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28 січня 2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 28 січня 2012 року (а. с. 3).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, про що 05 травня 2021 року Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено відповідний актовий запис за № 227 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 52).

Згідно із довідкою Погребищенської міської ради від 04.05.2023 року №234 за відомостями реєстру територіальної громади ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрована. Інформацією щодо спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вищезазначеною адресою та перебування її на його утриманні відділ надання адміністративних послуг та державної реєстрації Погребищенської міської ради не володіє (а.с.5).

Згідно із довідкою Погребищенського відділу Вінницької філії Вінницького обласного центру зайнятості від 25.04.2023 року №124 ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Державній службі зайнятості (а.с.7).

Згідно із витягом з Реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 із 11.05.2023 року (а.с.8).

Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 03.05.2023 року №55 ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 із січня 2012 року (а.с.9).

Згідно із рішенням про відмову у призначенні пенсії від 31.05.2023 року №42 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, оскільки заявниця не досягла пенсійного віку, передбаченого ч.1 ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і не є особою з інвалідністю (а.с.37).

Згідно із відповіддю Головного управління ДПС у Вінницькій області від 30.08.2023 року ОСОБА_1 перебувала на податковому обліку в Погребищенській ДПІ з 08.09.2020 року по 20.08.2021 року як платник податків за основним місцем роботи. В період з 01.03.2021 року по 30.06.2021 року нею було сплачено земельного податку з фізичних осіб в розмірі 11 грн. 40 коп. та єдиного соціального податку в розмірі 1320 грн. 00 коп. (а.с.49 51).

Із інформації щодо сплати згідно даних інтегрованих карток платників податків по ФОП ОСОБА_1 вбачається, що вона з 01.11.2020 року по 01.07.2021 року сплачувала земельний податок з фізичних осіб, єдиний податок з фізичних осіб та податок для фізичних осіб підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування (а.с.66).

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків слідує, що ОСОБА_1 згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи в 4 кварталі 2020 року отримала дохід в розмірі 145000 грн. 00 коп. (а.с.67, 107).

Згідно поданих декларацій платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 дохід від підприємницької діяльності за 2020 рік склав 145000 грн. 00 коп., а за 2021 рік 34000 грн. 00 коп. (а.с.90).

Згідно із довідкою про доходи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27.11.2023 року розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_2 в травні червні 2020 року становив 6437 грн. 34 коп. щомісячно, з липня 2020 року по листопад 2020 року 6728 грн. 16 коп., з грудня 2020 року по травень 2021 року 6952 грн. 17 коп., а всього за вказаний період він отримав пенсію в сумі 88228 грн. 50 коп. (а.с.93).

Вирішуючи заяву по суті, суд виходить із того, що за змістом ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

В пунктах 46, 47, 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 року у справі № 201/5972/22 виснувано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ,який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того,що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Звертаючись із заявою до суду, ОСОБА_1 покликалася на те, що встановлення фактів спільного проживання із померлим чоловіком та перебування її на його утриманні надасть їй можливість реалізувати право на перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Проте, як вбачається із рішення про відмову у призначенні пенсії від 31.05.2023 року №42, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника через недосягнення заявницею пенсійного віку, передбаченого ч.1 ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та не надання документів, що підтверджують статус особи з інвалідністю, а не з підстав недоведеності факту постійного проживання останньої із померлим чоловіком ОСОБА_2 та перебування її на його утриманні.

Відтак, заявниця не довела належними та допустимими доказами, що встановлення в судовому порядку означених фактів матиме для неї юридичне значення, тобто призведе до виникнення особистих чи майнових прав, зокрема права на отримання пенсії по втраті годувальника.

Разом із цим, ОСОБА_1 також не навела вмотивованих доводів, які б свідчили про те, щовстановлення факту постійного проживання її із померлим чоловіком ОСОБА_2 відповідно до чинного пенсійного законодавства є підставою для призначення їй пенсії по втраті годувальника.

Так, слід зауважити, що відповідно до приписів ст.29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (на які є посилання у згаданому рішенні про відмову у призначенні пенсії від 31.05.2023 року №42) пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Отже, законодавець при урегулюванні пенсійних правовідносин не пов`язує право на отримання пенсії по втраті годувальника із необхідністю постійного проживання особи, котра домагається призначення їй пенсії такого виду, із померлим членом сім`ї, на утриманні якого вона перебувала.

Щодо встановлення факту перебування заявниці на утриманні її померлого чоловіка, то суд ураховує наступне.

В силу частин 1-3 ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.

Відповідно до пункту «в» ч.4 ст. 30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (на який є посилання у згаданому рішенні про відмову у призначенні пенсії від 31.05.2023 року №42) непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.

В ст.31 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обумовлено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Окрім наведеного вище суд послуговується на правові висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду від 22.10.2020 року в справі №210/343/19 та від 31.08.2022 року в справі №592/13089/21, які зводиться до того, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, який забезпечував її прожитковий мінімум, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування її на утриманні чоловіка, зокрема тому, що розмір щомісячних доходів чоловіка позивача значно перевищував розмір її доходів, а тому допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування, оскільки надавалась чоловіком своїй дружині систематично, носила постійний характер та була її основним джерелом до належного існування, що свідчить про перебування позивача на утриманні чоловіка до дня його смерті.

Отже, вирішальне значення для встановлення факту, чи перебувала особа на утриманні померлого члена сім`ї в розумінні положень ст.ст.29-31 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як підстави для призначення пенсії по втраті годувальника (переходу на пенсію такого виду), має та обставина, чи була допомога такого члена сім`ї постійним і основним джерелом її засобів до існування.

Із матеріалів справи випливає, що ОСОБА_2 отримав пенсію по інвалідності в період з травня 2020 року по травень 2021 року на загальну суму 88228 грн. 50 коп., натомість заявниця ОСОБА_1 отримала дохід від підприємницької діяльності за 2020 рік в розмірі 145000 грн. 00 коп., а за 2021 рік 34000 грн. 00 коп.

За таких обставин немає жодних підстав вважати, що отримувана ОСОБА_2 пенсія була для заявниці постійним і основним джерелом її засобів до існування.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією родиною чоловіка і жінки та факту перебування фізичної особи на утриманні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 268, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією родиною чоловіка і жінки та факту перебування фізичної особи на утриманні відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Заінтересовані особи:

Погребищенська міська рада Вінницької області, , вул.Богдана Хмельницького, 110, м. Погребище, Вінницький район, Вінницька область, 22200.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, код ЄДРПОУ 13322403, вул. Хмельницьке шосе,7, м. Вінниця, 21100.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 04.03.2025 року.

Суддя