Справа № 175/6907/24
Провадження № 2/175/1167/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Бойка О.М.

за участю секретаря судового засідання Кальченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Краматорської міської ради, Краматорський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Краматорської міської ради, Краматорський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини.

В позовних вимогах просить суд:

-Визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зобов`язати Краматорський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідний запис до актового запису №565 від 25.06.2021 року про народження дитини.

-Внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 25.06.2021 року №565, зроблений Краматорським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької обл. Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме: в графі прізвище записати « ОСОБА_4 », ім`я та по батькові дитини залишити без змін.

-Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі !4 частки всих видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення з даним позовом до суду та до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на початку 2020 року позивачка познайомилась з відповідачем у справі, ОСОБА_2 . Вони покохали одне одного, почали зустрічатися. Проводили разом багато часу. Через деякий час сторони вирішили створити родину, планували одружитися, народити дитину.

Позивачка переїхала жити до відповідача в належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 . Сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були справжньою родиною. Позивачка вважала відповідача своїм чоловіком, відповідач позивачку - дружиною.

У жовтні 2020 року позивачка дізналась, що чекає дитину від відповідача про що його сповістила. ІНФОРМАЦІЯ_4 в сторін народився син, ОСОБА_6 .

Відповідач забрав позивачку з новонародженою дитиною з пологового будинку. Однак зареєструвати дитину на своє ім`я категорично відмовився.

В наслідок чого реєстрацією народження сина позивачка займалась особисто. Вона дала сину своє прізвище « ОСОБА_7 », ім`я « ОСОБА_6 », по батькові відповідача - « ОСОБА_8 ».

Відомості про батька дитини були записані зі слів позивачки, відповідно до ст. 135 СК України.

Через деякий час сторони припинили спільне сімейне життя. Стали проживати окремо.

Станом на теперішній час жодних відносин сторони не підтримують та жодної матеріальної допомоги на дитину відповідач не надає.

Вказане спонукало позивачку звернутись до суду із відповідним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явилась. Надала клопотання, через свого представника адвоката Гур`єву Л.М. в якому свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Надав до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просив суд розгляд справи проводити у його відсутність.

Представник Органу опіки та піклування Краматорської міської ради у судове засідання не з`явився. Надали заяву в якій просять справу слухати за їх відсутності.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на початку 2020 року позивачка познайомилась з відповідачем у справі, ОСОБА_2 . Вони покохали одне одного, почали зустрічатися. Проводили разом багато часу. Через деякий час сторони вирішили створити родину, планували одружитися, народити дитину.

Позивачка переїхала жити до відповідача в належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 . Сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були справжньою родиною. Позивачка вважала відповідача своїм чоловіком, відповідач позивачку - дружиною.

У жовтні 2020 року позивачка дізналась, що чекає дитину від відповідача про що його сповістила. ІНФОРМАЦІЯ_4 в сторін народився син, ОСОБА_6 .

Відповідач забрав позивачку з новонародженою дитиною з пологового будинку. Однак зареєструвати дитину на своє ім`я категорично відмовився.

В наслідок чого реєстрацією народження сина позивачка займалась особисто. Вона дала сину своє прізвище « ОСОБА_7 », ім`я « ОСОБА_6 », по батькові відповідача - « ОСОБА_8 ».

Відомості про батька дитини були записані зі слів позивачки, відповідно до ст. 135 СК України.

Через деякий час сторони припинили спільне сімейне життя. Стали проживати окремо.

Станом на теперішній час жодних відносин сторони не підтримують та жодної матеріальної допомоги на дитину відповідач не надає.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком її сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В зв?язку з чим, позивачка вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання їх сина в передбачуваному законодавством розмірі.

Відповідач є військовослужбовцем. Отримує високий стабільний прибуток. Однак місце своєї служби та розмір прибутку відповідач від позивачки приховує. Нікому іншому він аліменти не сплачує.

В той же час позивачка, станом на теперішній час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Допомога від держави при народженні дитини є єдиним джерелом їх з сином існування.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

За змістом частини першої статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Зокрема Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 134 СК на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Частина перша статті 135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Доказами батьківства конкретного чоловіка можуть бути різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та інше). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме позивач. Крім цього, на сьогодні існує багато видів різноманітних експертиз, які дозволяють встановити батьківство з великою мірою точності. Такими є, наприклад, генетична дактилоскопія (по ДНК, де міститься генетичний код, індивідуальний для кожної особи, при цьому ДНК дитини завжди поєднує ознаки ДНК матері та батька), експертиза по амніотичній рідині (води при вагітності).

Відповідно до висновку генотипоскопічного експертного дослідження лабораторії ТОВ «Мама папа» від 27.07.2023 року № 38825 ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає 99,999999993%.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: "доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю".

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Тому позовні вимоги в частині визнання батьківства слід задовольнити у повному обсязі.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від утримання спільної дитини та у добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, яка повністю знаходяться на утриманні позивача ОСОБА_9 , тому суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що пред`явлені позовні вимоги за даним позовом є обґрунтовані та доведеними доказами наявними в матеріалах справи, тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд, надавши належну оцінку доводам позивача, дійшов висновку про те, що позивач надав належні, допустимі та безспірні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Краматорської міської ради, Краматорський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зобов`язати Краматорський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідний запис до актового запису №565 від 25.06.2021 року про народження дитини.

Внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 25.06.2021 року №565, зроблений Краматорським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької обл. Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме: в графі прізвище записати « ОСОБА_4 », ім`я та по батькові дитини залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 04.05.2024 року та до досягнення ОСОБА_10 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого позивачем у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Держави понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду з дня складання повного судового рішення.

Суддя Бойко О.М.