Справа № 539/5965/24
Провадження № 2/539/332/2025
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
сторони у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Лубни Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» про стягнення заборгованості за договором оренди землі,-

УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
08 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» було укладено договір оренди землі.
21 липня 2016 згідно додаткової угоди №1 до договору оренди землі від 08 грудня 2010 року даний договір оренди землі змінено шляхом викладення його новій редакції.
У зв`язку з набуттям ОСОБА_1 (позивач) права власності на вищевказану земельну ділянку 02 листопада 2018 року було укладено додаткову угоду №б/н до договору оренди землі №б/н від 08 грудня 2010 року, згідно з якою змінено орендаря, а саме новим орендарем земельної ділянки стало ТОВ «РАЙЗ-СХІД». Крім цього, сторонами по договору було погоджено новий розмір орендної плати за користування земельною ділянкою.
02 листопада 2018 року до Договору сторони уклали додаткову угоду про внесення змін до вище вказаного договору оренди землі, якою змінено розмір орендної плати 14 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 13 859,81 гривень.
Проте орендарем досі не було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою у 2023 році. З огляду на викладене, просила стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати за 2023 рік за договором оренди землі від 08 грудня 2010 року зі змінами у сумі 15 813,18 грн.
У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється погасити заборгованість, позивач змушений звернутися до суду для примусового стягнення орендної плати.
Відповідач до суду відзив на позовну заяву, а також інші документи, які підтверджують його позицію, не надіслав.
Заяви, клопотання учасників справи
Позивачка в прохальній частині позовної заяви зазначила про те, що просить проводити розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 27 грудня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив 06 лютого року.
Розгляд справи відклався на 04 березня 2025 року.
Ухвалою від 04 березня 2025 року суд постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує, суд, керуючись частиною четвертою статті 233 ЦПК України, розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
08 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено Договір оренди землі (далі - Договір) на строк 7 років, відповідно до якого орендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Новаківського старостинського округу Лубенської міської територіальної громади Полтавської області (бувша Новаківська сільська рада Лубенського району Полтавської області), є ТОВ «РАЙЗ-МАКСИМКО» (далі - старий орендар), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.13-14).
21 липня 2016 року між старим орендарем та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 1, якою, серед іншого, визначено форму сплати орендної плати: грошова або натуральна (а.с.10-12). Крім того, пунктом 4.7 Додаткової угоди визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 1,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення.
02 листопада 2018 року між позивачем, старим орендарем та ТОВ «Райз-Схід» (новий орендар або відповідач) укладено Додаткову угоду (про зміну сторони та внесення змін до Договору) (далі Додаткова угода) (а.с.15), відповідно до нової редакції деяких пунктів Договору орендна плата у грошовій формі у розмірі 14% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки складає 13 859,69 грн (пункт 4.1. Додаткової угоди).
Строк дії Договору до 16 листопада 2023 року (пункт 4.3 Додаткової угоди).
Відповідачем на даний час не було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою у 2023 році.
20 листопада позивач направила відповідачу вимогу щодо сплати заборгованості за договором оренди землі (а.с.17-18).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним з ним Договором, а саме - несплатою орендної плати за користування земельною ділянкою.
Вказані правовідносини регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України «Про оренду землі» станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачем, який не сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором (частина друга статті 409 ЦК України).
Частиною першою статті 93 ЗК України та статею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).
Статею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно зі статею 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Орендодавець зобов`язаний, зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, орендар - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (стаття 25 Закону України «Про оренду землі»).
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке.
Передусім суд зазначає, що відповідно до змісту статей 526, 530, 626 та 629 ЦК України договір, погоджений сторонами, є обов`язковим для виконання сторонами у строки та на умовах, визначених у ньому.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного Договору оренди земельної ділянки та додатковими угодами до нього в частині оплати орендної плати, а тому її (орендну плату) слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, в жодних документах по цій справі свою позицію щодо невиконання умов Договору щодо оплати орендної плати за користування земельною ділянкою не висловив.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
З аналізу змісту статті 409 ЦК України, статті 93 ЗК України, Закону України «Про оренду землі» суд вбачає, що власник земельної ділянки, за умови укладення відповідного договору оренди, має право на одержання плати, а орендар зобов`язаний в повному обсязі та своєчасно оплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.
В матеріалах справи містяться документи, зокрема Договір, Додаткові угоди, які підтверджують взяті відповідачем на себе зобов`язання щодо сплати позивачу орендної плати за користування її земельною ділянкою. При цьому, документи, які б свідчили про виконання вказаних вище зобов`язань відповідачем перед позивачем у матеріалах справи відсутні.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач не надавши своєї позиції, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача/представниці позивача та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 409, 526, 530, 626, 629 Цивільного кодексу України, статею 93 Земельного кодексу України, статтями 1, 13, 15, 24, 25 Закону України «Про оренду землі», статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» про стягнення заборгованості за договором оренди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід», юридична адреса: 37200, Полтавська область, місто Лохвиця, вулиця Аеродромна, будинок №1/1, .

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва