Справа № 372/17/25
Провадження 2-д-1/25
ухвала

Іменем України

20 лютого 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченко М.В.

при секретарі Яворській М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області матеріали клопотання ЗАТ «Eurocargo24» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Дільничного суду м. Вільнюса від 03.06.2024 року,

В С Т А Н О В И В:

До Обухівського районного суду Київської області надійшло від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) клопотання ЗАТ «Eurocargo24» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Дільничного суду м. Вільнюса від 03.06.2024 року про затвердження мирової угоди від 25.02.2022 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 , який згідно матеріалів копотаня проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання особи, що беруть участь у справі, не з`явились, причин неявки не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи питання про можливість розгляду клопотання по суті суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно із ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Згідно із ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Приписами ч. 1 ст. 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч.1 ст.464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Судом було вжито заходи, що повідомлення ОСОБА_1 про необхідність явки в судове засідання шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку та направленням СМС-повідомлень, зокрема в межах виконання судом неодноразово призначались судові засідання на 16.01.2025 року на 14 год. 00 хв., 23.01.2025 року на 14 год. 00 хв., 31.01.2025 року на 11 год. 00 хв., 07.02.2025 року на 10 год. 00 хв., 20.02.2025 року на 16 год. 00 хв., однак ОСОБА_2 до суду не з`явився, про поважність причин нявки суду не повідомив, що унеможливлює виконання судового доручення про визнання та надання дозволу на виконання рішення Дільничного суду м. Вільнюса від 03.06.2024 року, про затвердження мирової угоди від 25.02.2022 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Аналізуючи зміст клопотання суд приходить до висновку, що у ньому зазначено недостовірні відомості про місце проживання (перебування) боржника.

Так, у клопотанні зазначено адресу боржника: АДРЕСА_2 .

Згідно адміністративно-територіального устрою у Київської області місто із назвою Обухово відсутнє, однак в межах територіальної юрисдикції Обухівського районного суду Київської області розташоване місто Обухів Київської області, що вказує на невірне зазначення населеного пункту стягувачем та ускладнює виклик боржника до суду і забезпечення дотримання його процесуальних прав.

Повні відомості про боржника у клопотанні та доданих до нього матеріалах зазначено не було.

Згідно відповіді № 1136051 від 20.02.2025 року (вх. № 4435/25 від 20.02.2025 року) з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Недостатність ідентифікуючих даних у клопотанні ускладнює достовірне встановлення особи боржника.

Відповідно до ч.3 ст.43 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах реквізити клопотання визначаються законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснено виконання.

Згідно ч. 1 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Таким чином, при оформленні клопотання неналежно виконано приписи п.2 ч.1 ст.466 ЦПК України, а саме не зазначено точні і повні відомості про ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні.

Окрім того, не дотримано приписи п.1,3 ч.1 ст.466 ЦПК України, а саме клопотання не містить відомості про наявність або відсутність електронного кабінету особи, яка подає клопотання; мотиви подання клопотання.

Також не зазначено перелік додатків до клопотання, що унеможливлює надання судом оцінки питанню чи до клопотання додано всі перелічені документи.

Відповідно до ч.4 ст.43 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах до клопотання про дозвіл виконання необхідно додати: 1) завірену судом копію рішення, офіційний документ про набрання рішенням законної сили, якщо це не випливає із тексту самого рішення; 2) документ, із якого витікає, що відповідачу, який не брав участі у процесі, було своєчасно і в належній формі хоча б один раз вручено сповіщення про виклик до суду; 3) завірені переклади документів, зазначені в підпунктах 1 та 2 цього пункту.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

До клопотання не було додано документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше), хоч зі змісту клопотання вбачаються відомості про часткове виконання рішення суду.

Також не було додано документ, що посвідчує повноваження представника, хоч клопотання подано представником юридичної особи.

За наслідками аналізу змісту поданих документів суд вважає необхідних зважити на таке.

Статтею 5 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах передбачено, що клопотання про надання правової допомоги і додатки до нього складаються мовою запитуючої Договірної Сторони і до них додаються завірені копії перекладу на мову іншої Договірної Сторони або російську мову. Переклад завіряється офіційним перекладачем або нотаріусом, або посадовою особою запитуючої установи, або дипломатичним представництвом чи консульською установою запитуючої Договірної Сторони.

Як зазначалось вище, п. 6 ч. 3 ст. 466 ЦПК України до клопотання додаються засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Поданий представником ЗАТ «Eurocargo24» до суду документ йменується як «Ходатайство», викладений не однією, а одночасно двома різними мовами, зокрема, частина тексту викладена українською, в той же час інші частина іншою мовою (ймовірно російською). Справжність перекладу жодним чином не завірено.

Таким чином, клопотання складено не мовою запитуючої Договірної Сторони і до нього не додано завірені копії перекладу на мову іншої Договірної Сторони.

До клопотання додано два офіційні документи Дільничного суду м. Вільнюса, викладені на литовській мові, однак їх переклад здійснено на іншу мову (ймовірно російська), яка не є державною мовою судочинства України, а достовірність перекладу належним чином не засвідчена.

Так, відсутні відомості про те, що особа, яка підписала документ Э.Кулик, має повноваження офіційного перекладача, або є нотаріусом, або є посадовою особою запитуючої установи, або діє від імені дипломатичного представництва чи консульської установи запитуючої Договірної Сторони.

Згідно з ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Ініціатором звернення допущено всі перелічені вище недоліки при оформленні клопотання та його додатків.

Враховуючи те, що заявником не додано до клопотання усі необхідні документи, передбачені ч. 3 ст. 466 ЦПК України, суд, прийшов до висновку, що клопотання про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі ст. ст. 462, 463 ЦПК України, відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

Залишення клопотання без розгляду не перешкоджає повторному зверненню після усунення обставин, що слугували підставою для прийняття такого рішення.

Керуючись статтями 259-261, 353-355, 462-466 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ЗАТ «Eurocargo24» про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду - Дільничного суду м. Вільнюса від 03.06.2024 року,- залишити без розгляду та повернути разом з доданими до нього документами особі, яка його подала.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя М.В. Кравченко