Провадження № 22-ц/4808/328/25
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Баркова В.М., Томин О.О.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Кушнір Олег Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Татаріновою О.А. 17 грудня 2024 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк В.М., звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі ТОВ ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець Кушнір О.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №28147 від 20.05.2021 року про стягнення із нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором, який в подальшому передано до Приватного виконавця Кушніра О.В.

Приватним виконавцем на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 65758039, відповідно до якого він (позивач) являється боржником перед Акціонерним товариством «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС». Загальна сума заборгованості становить 39 600,22 грн.

Вважає, що дії приватного нотаріуса по винесенню виконавчого напису вчинені без належних правових підстав. Жодних договірних відносин із відповідачем він не укладав. Про наявність будь-якої заборгованості чи неналежне виконання будь-яких зобов`язань він повідомлений нe був, як і про факт відступлення права вимоги за кредитним договором 979655424 від 25 липня 2019 року, укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Не погоджується з кредитним боргом, оскільки наявність заборгованості не можливо перевірити через безліч переуступок прав на фінансове зобов`язання. Також неможливо перевірити договори факторингу на законність. На день подання позову ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» не доведено жодного факту існування в нього заборгованості.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Кредитний договір №1-0917 від 10.03.2020 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. У зв`язку з цим вказаний договір не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №28147 від 20.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення грошових коштів із ОСОБА_1 (а.с.1-10).

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2024 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., вчинений 20 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №28147, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором № 979655424 від 25 липня 2019 року, укладеним між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 .

Стягнуто з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816 гривень 80 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 гривень (а.с.92-103).

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» подано апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин справи та судом не досліджено докази, що мають значення для справи.

Звертає увагу на те, що адвокат Атаманюк В.М. надав до позовної заяви договір про надання доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах, проте відповідно до статей 15, 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України чітко визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги.

Тому договору про надання правничої допомоги, як доказу понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачу, на думку апелянта, надано не було.

Зазначає, що відповідно до пункту 1.1 адвокат зобов`язується надати клієнту консультаційні та юридичні послуги з приводу: представлення інтересів та складання процесуальних документів по скасуванню виконавчого напису 28147 від 20.05.2021 року, надання інших супутніх послуг.

Отже, наданий адвокатом договір свідчить про надання консультаційних та юридичних послуг, які не є витратами на правничу допомогу.

У акті виконаних робіт за договором від 05.09.2024 року зазначено, що послуги адвоката надані в повному обсязі. Проте не вказано предметно, які саме послуги надав адвокат Атаманюк В.М.

Зазначає, що квитанція №473499 від 27.09.2024 року щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, копію якої надав представник позивача, оформлена неналежним чином.

Зокрема, не відповідає загальним вимогам, затвердженим Правлінням Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 29.12.2017 року, в якому вказані обов`язкові реквізити при заповненні квитанції і відривної квитанції цього бланка.

Водночас, у поданій позивачем квитанції про оплату понесених на правничу допомогу витрат відсутні: кореспондуючий рахунок бухгалтерського обліку, що використовується при проведенні даної операції; підпис уповноважених на це осіб (головного бухгалтера).

У квитанції зазначено, що Кальниш Р.С. сплачує 6 000,00 гривень за юридичні послуги, проте не зазначено а ні номера справи, а ні номера виконавчого напису.

У зв`язку з наведеним не можна стверджувати, що квитанція підтверджує надання правничої допомоги по справі №344/18567/24, а, отже, не можна вважати належним доказом понесених судових витрат (витрат на правничу допомогу).

Звертає увагу на те, що ціни за надані адвокатом послуги встановлені довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість. Справа не є складною, не потребує спеціальних знань. Також у акті виконаних робіт не вказано, скільки фактично адвокат витратив часу на надані послуги. Проте, практика у даній категорії є незмінною, а сам позов шаблонний.

Просить рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу (а.с.107-110).

Позиція інших учасників справи

Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судове засідання не з`явилися сторони, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції та в електронний кабінет.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не оскаржено, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Встановлені судом обставини справи

Із матеріалів справи встановлено, що 05.09.2024 року між адвокатом Атаманюком В.М. та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати клієнту консультаційні та юридичні послуги з приводу: представлення інтересів та складання процесуальних документів по скасуванню виконавчого напису 28147 від 20.05.2021 р., надання інших супутніх послуг (а.с.14).

Пунктом 2.1.договору передбачено, що послуги надаються клієнту шляхом: усного та письмового консультування з юридичних питань; складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій, запитів, позовних заяв; надання консультаційних послуг з приводу захисту інтересів клієнта в державних, слідчих та судових органах (суді); особистої участі та представництва клієнта в усіх державних та органах місцевого самоврядування, державних, кооперативних і приватних підприємствах, установах і організаціях, а також слідчих та судових органах (суді).

Згідно п.2.2. договору клієнт уповноважує адвоката приймати всі рішення та вживати всіх дій, необхідних для захисту інтересів клієнта вести від імені клієнта справи в усіх державних органах та установах, в органах місцевого самоврядування, підприємствах, товариствах, установах і організаціях та інших підприємствах незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, органах нотаріату, бюро технічної інвентаризації та правоохоронних органах; вести від імені клієнта справи в усіх судових інстанціях з усіма процесуальними правами які законом надано позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, залишення позову без розгляду, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмету позову, укладання мирової угоди, оскарження рішення (ухвали, постанови) суду; подачі виконавчого листа до стягнення; бути представником клієнта у відповідному відділі державної виконавчої служби з питань пов`язаних з виконанням судових рішень, одержанням присудженого майна або грошей; подавати від імені клієнта заяви в усі необхідні підприємства, установи та організації, державні органи та органи місцевого самоврядування, правоохоронні органи, судові органи (суди), органи нотаріату, бюро технічної інвентаризації, в тому числі позовні заяви в суд. Вести від імені клієнта переговори з будь-яких питань, одержувати довідки та інші документи, в тому числі судові рішення та рішення інших органів, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання, відводи, давати письмові пояснення, подавати свої міркування та заперечення, сплачувати у разі потреби необхідні платежі, підписуватися за клієнта, а також виконувати всі інші дії та формальності пов`язані з Даним Договором.

Відповідно до п.3.1. договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату за юридичні послуги та відшкодувати всі інші витрати у розмірі та порядку зазначеному розділами 4 та 5 цього договору.

Пунктом 4 договору передбачено, що розмір витрат на правову допомогу становить 6000,00 грн.

З акту виконаних робіт за договором від 05.09.2024 року встановлено, що між адвокатом Атаманюком В.М. та ОСОБА_1 підписано цей акт, згідно якого за договором доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування від 05.09.2024 року представлення інтересів та складання процесуальних документів по скасуванню виконавчого напису 28147 від 20.05.2021 року, надання інших супутніх послуг, послуги адвоката надані в повному обсязі. Фіксований розмір надання правової допомоги становить 6000,00 гривень (а.с.16).

Згідно квитанції №473499 від 27.09.2024 року Кальнишем Р.С. сплачено 6000,00 грн за юридичні послуги адвокату Атаманюку В.М. (а.с.18).

Застосовані норми права

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`ясень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з цим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, а саме: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).

Указана судова практика є незмінною.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Судом першої інстанції правильно встановлено, що представництво позивача ОСОБА_1 здійснював адвокат Атаманюк В.М. на підставі Договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах від 05.09.2024 року .

Спростовуючи доводи апелянта щодо неподання позивачем належних доказів на підтвердження представництва адвоката в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, оскільки договір про надання доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах не є договором про надання правничої допомоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися в інтересах іншої особи до суду, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною першою статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої-другої статті 26 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Звертаючись до суду з позовом на підтвердження повноважень представником позивача адвокатом Атаманюком В.М. до позовної заяви було долучено договір про надання доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах, ордер №1079057 від 27.09.2024 року відповідної форми.

Відповідно до ст. 26 Закону № 5076-VI ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Отже, ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція ЦПК України не вимагає.

У своїй постанові від 05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 Закону № 5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 4001 Кримінального кодексу України).

З огляду на викладене, повноваження адвоката на представлення інтересів позивача в суді підтверджено належним чином.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах від 05.09.2024 року, укладений між адвокатом Атаманюком В.М. та ОСОБА_1 ; акт виконаних робіт за договором від 05.09.2024 року; квитанцію №473499, датовану 27.09.2024 року.

Пунктом 4 Договору доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах від 05.09.2024 року передбачено, що розмір витрат на правову допомогу становить 6000 грн. Таким чином, сторонами визначено фіксований розмір гонорару.

Із змісту квитанції №473499 від 27.09.2024, виписаної адвокатом Атаманюком В.М. як представником господарюючого суб`єкта, вбачається, що оплата юридичних послуг Кальнишем Р.С. складає 6 000,00 грн.

Крім того, представником позивача у позовній заяві заявлено про те, що при поданні позовної заяви позивач ОСОБА_1 поніс витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 гривень.

Суд вважає доводи апеляційної скарги щодо незгоди із визначеним розміром витрат на професійну правничу допомогу безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено звернення з адвокатським запитом, складення адвокатом позовної заяви, що відповідає Договору доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах від 05.09.2024 року, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати клієнту консультаційні та юридичні послуги з приводу: представлення інтересів та складання процесуальних документів по скасуванню виконавчого напису 28147 від 20.05.2021 року, надання інших супутніх послуг.

Окрім того, адвокатом надано суду з дотримання строку визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України документи щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості у розмірі 6000 грн, а тому обґрунтовано поклав відшкодування понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу на товариство, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності заявленого адвокатом Атаманюком В.М. розміру правничої допомоги з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідач в суді першої інстанції скористався правом на подачу заяви про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу, у якій зазначив, що не згоден з доводами позивача в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Суд обґрунтовано вважав такі доводи безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено надання клієнту консультаційних та юридичних послуг з приводу представлення інтересів та складання процесуальних документів по скасуванню виконавчого напису 28147 від 20.05.2021 року, надання інших супутніх послуг.

Тому, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи під час розгляду цієї справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд першої інстанції обґрунтовано поклав відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у заявленому останнім розмірі на відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2024 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

В.М. Барков

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року.