Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/131/25

Провадження №2-о/377/9/25

26 лютого 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Федорчук Г.В.,

заявниці ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

У С Т А Н О В И В :

24 лютого 2025 року до суду надійшла заява, в якій заявниця, посилаючись на статті 4, 350-1-350-8 ЦПК України, просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців із заборонами щодо:

- перебування в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближення на 100 метрів до місця проживання або перебування, роботи та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею;

- ведення листування, телефонних переговорів із ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 перебуває з листопада 2009 року у шлюбі із ОСОБА_2 . Протягом останнього півроку поведінка ОСОБА_2 почала бути занадто агресивною, він умисно вчиняє по відношенню до неї дії психологічного та фізичного характеру, постійно переслідує, ображає, нецензурно висловлюється, принижує її в присутності дітей. Всі ці дії відбуваються ним переважно в стані алкогольного сп`яніння. На її адресу надходять погрози фізичною розправою як в телефонних розмовах, так і при особистому спілкуванні. Він неодноразово приходив до квартири, в якій проживає вона разом з неповнолітніми дітьми й вчиняв сварку та нецензурно лаявся, в результаті чого завдана шкода її психічному здоров`ю і неповнолітнім синам. Після чого, сини мають пригнічений та тривожний емоційний стан, перебувають в постійній напрузі. У зв`язку з чим, як старший, так і молодший син, спілкуватися з батьком відмовляються. 18.11.24 ОСОБА_2 прийшов у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де вона працює, та почав кричати, ображати її нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю. 25.01.2025 ОСОБА_2 перестрів її на вулиці, почав голосно сваритися, ображати та вдарив її в обличчя. Внаслідок чого нею було подано заяву до поліції від 26.01.2025. Дана заява знаходиться на розгляді у поліцейського офіцера громади СВГ Вишгородського РУП. У зв`язку з усім цим вона постійно перебуває в напрузі, відчуває страх та загрозу своєму життю і здоров`ю та дітей, оскільки ОСОБА_2 часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зважаючи на таку поведінку ОСОБА_2 , вона неодноразово зверталась до Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області з відповідними повідомленнями та заявами. У відношенні ОСОБА_2 були складені відповідні адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП. Органами національної поліції до ОСОБА_2 , як кривдника, було застосовано терміновий заборонний припис від 18.11.2024 серія АА № 205496, строком до 29.11.2024, але належних висновків він не зробив і продовжує переслідувати її, приходити на роботу та зустрічати біля дому, нецензурно лаятись, принижувати та ображати її, в результаті чого завдається шкода психічному здоров`ю їй та їхнім неповнолітнім синам, оскільки він вчиняє всі дії в присутності дітей. Зважаючи на це, вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо її є дуже високою, і тому вона звертається до суду із заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства. Виходячи з того, що ОСОБА_2 вчиняв і продовжує вчиняти відносно неї психологічне та фізичне насильство, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, вважає, що вона, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи вказані обставини, посилаючись на положення глави 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України, а також Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявниця просила суд видати обмежувальний припис стосовно чоловіка - ОСОБА_2 із застосуванням до нього вказаних вище заходів тимчасового обмеження прав.

Ухвалою судді від 24 лютого 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 26 лютого 2025 року.

В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити. Суду пояснила, що вона перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 .. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Всі разом вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 . З 16 вересня 2024 року вони із ОСОБА_2 припинили шлюбні відносини, і він почав проживати окремо від них. На даний час вона подала позов про розірвання шлюбу із ним. Причиною того, що вони припинили шлюбні відносини з чоловіком, стали конфліктні відносини на ґрунті ревнощів зі сторони її чоловіка. Після припинення шлюбних відносин вони з чоловіком спілкувалися один раз в 3-4 дні по телефону, де він спочатку питав про дітей, а потім її ображав, також він за весь цей час приблизно 10 разів приходив на роботу до неї, де також ображав її, вчиняючи до неї тим самим психологічне насильство. З цього приводу вона 18.11.2024 викликала працівників поліції і відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та винесено терміновий заборонний припис. Також 25.01.2025 він чекав її біля роботи, перестрів її, почав голосно сваритися, ображав її та вдарив по обличчю. За цим фактом вона також зверталася до поліції. При цьому до квартири, де вона проживає з дітьми, чоловік після припинення шлюбних відносин не приходив. Вона переконана, що її чоловік і далі буде продовжувати вчиняти відносно неї психологічне насильство, тому вона звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

ОСОБА_2 , заінтересована особа у справі, заперечував проти встановлення щодо нього заборон, зазначених в заяві, посилаючись на те, що вказані заборони унеможливлять бачитися йому з дітьми. Крім того, він після припинення шлюбних відносин не приходив до квартири, де проживає заявниця з дітьми, а лише до під`їзду будинку, де він зустрічався з дітьми. Він із своєю дружною спілкувався по телефону з приводу дітей. Також він дійсно приходив до неї на роботу, щоб поспілкуватися про дітей, оскільки вона не завжди відповідала йому на телефонні дзвінки та ігнорувала його. 25.01.2025 він зайшов на роботу до заявниці, оскільки вона пообіцяла, що він зустрінеться з дітьми, але на телефонні дзвінки не відповідала. При цьому він її не ображав і по обличчю її ударів не наносив. Між ним та його дружиною ОСОБА_1 існує конфлікт з приводу його участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними, тому він буде звертатися із заявою до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради для вирішення цього питання, та із заявницею вже приблизно два тижні не спілкується, в подальшому їх спілкування буде лише з приводу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_5 , дружини - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.11.2009, актовий запис № 2307, копія якого долучена до матеріалів справи ( а.с.8).

Як встановлено з пояснень заявниці та заінтересованої особи, під час шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З паспорта заявниці, копія якого долучена до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 4-6).

З оглянутого в судовому засіданні паспорту заінтересованої особи ОСОБА_2 встановлено, що його зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що на час розгляду справи в суді він проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що заявницею не заперечувалося.

З інформації №СЕД-19443-2025 від 31.01.2025, наданої Відділенням поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, вбачається, що за період з вересня 2024 року до Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області надійшли наступні звернення ОСОБА_1 за фактом вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 : -ЄО № 2337 від 16.09.2024, згідно якого проведено перевірку та прийнято рішення у відповідності до Закону України «Про звернення громадян»; -ЄО № 3258 від 18.11.2024, за даним зверненням відносно ОСОБА_2 складено адміністративний матеріал за частиною 1 статті 173-2 КУпАП та направлено на розгляд Славутицького міського суду Київської області; -ЄО № 309 від 26.01.2025, знаходяться на розгляді поліцейського офіцера громади ( а.с. 9).

Заявою ОСОБА_1 до начальника Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 16.09.2024, копія якої знаходиться в матеріалах справи, підтверджено факт звернення заявниці 16.09.2024 до ВП № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області для проведення перевірки та притягнення до відповідальності її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який близько 19 години 30 хвилин прийшов додому в неадекватному стані та почав вибивати вхідні двері, під час чого висловлювався нецензурною лайкою і погрожував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру( а.с. 10).

Листом начальника Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області № СЕД-69314-2024 від 08.10.2024 повідомлено ОСОБА_1 про те, що за її зверненням від 16.09.2024 щодо конфлікту з чоловіком ОСОБА_2 поліцейським офіцером громади Вишгородського РУП ГУНП в Київській області проведено перевірку у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та нормативних актів, які регламентують діяльність Національної поліції. В ході перевірки встановлено, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП( а.с. 11).

Постановою судді Славутицького міського суду Київської області від 29 листопада 2024 року у справі № 377/1079/24, яка набрала законної сили 10 грудня 2024 року, ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та оголошено йому усне зауваження. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення ( а.с. 28-29).

Як вбачається із зазначеної постанови, відповідно до протоколу серії ВАВ № 933525 від 25.11.2024, 18 листопада 2024 року о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_2 , знаходячись в АДРЕСА_4 , у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме кричав, ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю.

Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №205496 від 18.11.2024 поліцейський СРПП ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області виніс вказаний припис ОСОБА_2 строком на десять діб, який діяв з 11 год 30 хв 18.11.2024 до 11 год 30 хв 29.11.2024, в якому зазначено підставу винесення: у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_1 ( а.с. 13).

26 січня 2025 року ОСОБА_1 , заявниця у справі, звернулась до Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення відносно неї її чоловіком ОСОБА_2 домашнього насильства, яке проявилося в тому, що 25 січня 2025 року о 18:25 по АДРЕСА_4 він висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав та принижував, залякував, хапав за одяг та штовхав, про що ПОГ СВГ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області 26.01.2024 складено протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ( а.с. 34).

За вказаною заявою ПОГ СВГ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області проведено перевірку та складено 24 лютого 2025 року довідку за результатами розгляду звернення громадян( а.с. 32).

Як вбачається із змісту вказаної довідки, в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_2 25.01.2025 о 18:25 біля будинку АДРЕСА_4 , при бесіді з дружиною ОСОБА_1 , залякував її, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав та принижував її, завдавши шкоди психічному здоров`ю. В діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП, однак протягом перевірки скласти протокол відносно ОСОБА_2 можливості не представилось, оскільки останній уникає зустрічі з працівниками поліції.

Відповідно до Акту оцінки потреб сім`ї/особи, складеного з 27.01.2025 по 29.01.2025 фахівцем КЗ «СМЦСС», 18.11.2024 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_1 , відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис. 25.01.2025 ОСОБА_2 вчинив фізичне насильство по відношенню до дружини. Він перестрів на вулиці, почав сварку, ображав, вдарив в обличчя. Зі слів ОСОБА_1 вони з чоловіком живуть окремо 4 місяці, вона подала позов до суду про стягнення аліментів і планує подати позов на розлучення. ОСОБА_2 вчиняв протягом останніх двох років подружнього життя психологічне насильство через нав`язливі ревнощі. Зі слів ОСОБА_1 через поведінку чоловіка вона відчуває себе в небезпеці, він переслідує її, чекає біля роботи, біля будинку, де вона мешкає, вчиняє сварки з її колегами, поводить себе агресивно. Зі слів ОСОБА_2 він кохає дружину та хоче налагодити з нею сосунки, але він підозрює подружню зраду. Дружина налаштовує проти нього дітей, перешкоджає спілкуванню з ними. ( а.с. 14-17).

Згідно з Висновком оцінки потреб сім`ї, складеного 29.01.2025 фахівцями КЗ «СМЦСС», сім`я ОСОБА_2 перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах з 12.12.2024 через вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до дружини ОСОБА_1 ( а.с. 18).

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог, послалась на те, що ОСОБА_2 вчиняв і продовжує вчиняти відносно неї психологічне та фізичне насильство.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, є, зокрема гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правничу допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства (стаття 4 Закону № 2229-VIII).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 2229-VIII право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником- - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 2229-VIII обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, яке невідоме кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону № 2229-VIII).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) вказано, що: «Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї».

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

У постанові від 17 травня 2023 року в справі № 713/1745/22 (провадження № 61-417св23) Верховний Суд зазначив, що «оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. При вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві».

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Враховуючи вказані вимоги, та застосовуючи їх у даній справі, варто наголосити, що рішення про видачу обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відтак, для обмеження права особи (кривдника) необхідним є встановити ризики, які несе його поведінка для постраждалої особи.

Як пояснила в судовому засіданні заявниця, ОСОБА_2 приходить до неї на роботу в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ображає її в присутності інших осіб.

В судовому засіданні з досліджених доказів встановлено, що заявниця 16.09.2024, 18.11.2024, 26.01.2025 зверталася із заявами до Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно неї ОСОБА_2 , проте лише за заявою від 18.11.2024 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та винесена постанова суддею Славутицького міського суду Київської області, якою було встановлено наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, частиною 1 статті 173-2 КУпАП, проте звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та оголошено йому усне зауваження. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. За заявою ОСОБА_1 від 16.09.2024 в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, органом поліції не встановлено. За заявою ОСОБА_1 від 26.01.2025 встановлено в діях ОСОБА_2 ознаки правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП, проте протокол про адміністративне правопорушення не складено, оскільки останній уникає зустрічі з працівниками поліції. При цьому, матеріали перевірки за даною заявою, крім пояснень ОСОБА_1 , будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 25.01.2025 правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП, не містять.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_2 , між ним та його дружиною ОСОБА_1 існує конфлікт з приводу його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, в зв`язку з чим він приходив до неї на роботу для з`ясування зазначених питань, умислу на вчинення домашнього насильства в нього не було. Також ОСОБА_2 пояснив, що в зв`язку з тим, що конфлікт щодо участі його у вихованні дітей не вирішено між ним та його дружиною, то він буде звертатися із заявою до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради для вирішення цього питання, та із заявницею вже приблизно два тижні не спілкується, що ОСОБА_1 не заперечувалося.

Матеріалами справи не підтверджено систематичність і наявність протиправних дій з боку ОСОБА_2 щодо вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо його дружини ОСОБА_1 .. Суд також не встановив ризиків настання такого насильства в майбутньому.

Таким чином, заявницею не надано, а судом не встановлено належних та допустимих доказів, з яких можна було б встановити ризики для постраждалої особи у майбутньому, які б, у свою чергу, свідчили про необхідність (чи можливість) застосування того чи іншого обмеження для кривдника у залежності від їх ступеня.

Встановивши, що на даний час сторони у справі мають окреме місце проживання, їх зустрічі та спілкування носять періодичний характер, докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність конфлікту між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

За правилом частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статями 259, 263-265, 268, 293-294, 350-6 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 03 березня 2025 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька