справа № 566/1405/24
провадження №2/566/141/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2025 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області
у складі:
одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.,
при секретарі судового засідання Подолець Ю.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по договору позики, просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 22174,13 гривень, а також судові витрати по справі.
Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що 20.10.2023 між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76895151, за яким останній отримав кредит в сумі 8700 гривень, на умовах строковості (30 днів), платності (2,5 % базова процентна ставка), однак свого обов`язку з повернення кредитних коштів, у визначені законом та договором строки, не виконав.
Крім цього позивач посилається на те, що відбулося відступлення права вимоги по кредитному зобов`язанню ОСОБА_1 , що знайшло своє відображення у договорі факторингу від 14.06.2021 між ТзОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21.
Представник позивача стверджує, що за вищевказаним договором факторингу ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу кредитора за грошовою вимогою до ОСОБА_1 по договору позики.
Заборгованість відповідача перед новим кредитором, згідно розрахунку, складає 22174,13 гривень, з яких: 5872,5 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16301,63 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Ухвалою Млинівського районного суду від 07 листопада 2024 року відкрито провадження у справі. (а.с.32)

06 січня 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з відзивом на позов у якому зазначив про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Зокрема, вказав, що не доведено відступлення права вимоги новому кредитору, з огляду на те, що подані документи не підписані сторонами, не скріплені печатками сторін відповідно до договорів, тобто є недопустимими доказами. Окрім того, зазначив, що він є військовослужбовцем ЗСУ та згідно чинного законодавства нарахування заборгованості по процентах є протиправною дією банку. (а.с.37-40)

09 січня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву у якій представник позивача зазначив, що вважає відзив безпідставним та просить задовольнити позовну заяву з підстав зазначених у ній. (а.с.53-59)

В судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив на позовну заяву зазначив про розгляд справи у його відсутності та задоволення позовних вимог у повному обсязі. (а.с.59)

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник відповідача - адвокат Доманська В.А. подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що вона не має можливості з`явитись на розгляд справи, а ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ЗСУ. (а.с.62, 70)

Враховуючи, що оскільки у справі наявний відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, і подані сторонами докази є достатніми для вирішення спору, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних (доказів).

Проаналізувавши досліджені у ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого прийшов до таких висновків.
Згідно вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першої статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У пункті 2 частини 1 статті 208 ЦК передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частини 1, 2 статті 207 ЦК).

Так, судом встановлено і підтверджується документально, що 20.10.2023 між ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №76895151, за яким останній отримав кредит в сумі 8700 гривень на строк 30 днів, зі сплатою відсотків 2,5 % (базова ставка). (а.с.5-6)
14.06.2021 між ТзОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21. (а.с.8-9)
Позивач стверджує, що на підставі вказаного договору ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу кредитора за грошовими вимогами до ОСОБА_1 за договором позики №76895151, укладеним 20.10.2023.
Так, зі змісту договору факторингу (п.1.1) вбачається, що предметом цього договору є відступлення Фактору за грошову плату право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п.9.10. Договору до нього додаються додатки, що складають його невід`ємну частину. Такими додатками, як видно, є: реєстри боржників; акти прийому-передачі реєстрів боржників; форма Повідомлення про відступлення права грошової вимоги; форма акту прийому-передачі документації; форма надання інформації з Реєстру боржників в електронному вигляді. (а.с.8-9)
Проте, до предмета цього Договору і Додаткових угод до нього не відноситься право вимоги, яке може настати у майбутньому. Відтак, оскільки право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 виникло після укладення вказаного договору факторингу, то не охоплюється його предметом, у зв`язку з чим не є відступленим новому кредитору.
Крім цього, за загальними правилами, з якими закон пов`язує чинність правочину, передбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Під змістом правочину розуміються істотні його умови, з приводу яких укладається правочин. Так, згідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Дослідженням наданих суду письмових доказів встановлено, що предметом договору Факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 є право вимоги по укладеному ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" з фізичними особами договорів позики. При цьому перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Проте, дослідивши письмові докази, які є додатками до договору Факторингу, а саме Додаткові угоди до Договору факторингу №2 від 28.07.2021 та №22 11.04.2024, Акт прийому-передачі Реєстру Боржників(а.с.10-12), зокрема щодо відступлення права вимоги по заборгованості відповідача ОСОБА_1 суд встановив, що такими додатками є формуляри Додаткових угод та формуляр Акту прийому-передачі, в яких відсутні відомості про: Прізвище Ім`я та по Батькові боржника ОСОБА_1 за конкретним кредитним договором та розмір заборгованості по ньому, які є предметом відступлення права вимоги.
Окрім того, не є належним доказом Витяг з реєстру боржників, оскільки він не містять підписів сторін, що уклали Договір факторингу, а містять лише підпис представника позивача.
Отже, доказів у розумінні ст. ст.76-80 ЦПК України про те, що саме заборгованість ОСОБА_1 була відступлена первісним кредитором ТзОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», позивачем суду не надано.
Відтак вбачається, що надані до Договору Факторингу додатки є неналежними і недопустимими доказами, у зв`язку з чим судом відхиляються.
Таким чином, аналіз письмових доказів по справі дає підстави для висновку, що Реєстрів відступлення права вимоги по кредитній заборгованості ОСОБА_1 від первісного кредитора до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», які б були належними, допустими і достовірними доказами у справі, до суду не подано.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, правило якої передбачає обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За наведених вище обставин, суд прийшов до висновку, що позивачем всупереч ст.81 ЦПК України перед судом не доведено, що саме кредитна заборгованість позичальника ОСОБА_1 по кредитному договору від 20.10.2023 року була предметом відступлення права вимоги між сторонами у договорі Факторингу.
За таких обставин обов`язок ОСОБА_1 з повернення заборгованості по кредитному договору від 20.10.2023 перед ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшов, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні. Відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Судові витрати, відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача не підлягають.
На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 89, 141, 209 - 210, 258 - 259, 265, 280 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду, шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя