Справа № 342/1531/24
Провадження № 2/342/205/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє представник адвокат Дирбавка Роман Мирославович, до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , в якому просить ухвалити рішення, яким позов задовольнити і визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 , актовий запис про смерть №414. На випадок своєї смерті, спадкодавець ОСОБА_5 зробила заповітне розпорядження, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, на що вона за законом матиме право заповіла сину - ОСОБА_1 . Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Згідно довідки Сороківського старостинського округу Городенківської міської ради від 26.09.2024 р. №19-176, на момент смерті ОСОБА_5 у житловому будинку по АДРЕСА_2 проживали: ОСОБА_1 ,1956 р.н.- син; ОСОБА_2 , 1960 р.н. невістка; ОСОБА_4 , 1984 р.н. внучка; ОСОБА_6 , 2014 р.н. правнучка; ОСОБА_7 , 2022 р.н. правнучка. Згідно довідки Сороківського старостинського округу Городенківської міської ради від 26.09.2024 р. №19-177 дане господарство відноситься до колгоспного двору і станом на 15.04.1991 в ньому були зареєстровані: ОСОБА_5 , 1933 р.н. голова господарства; ОСОБА_1 , 1956 р.н. син; ОСОБА_2 , 1960 р.н. невістка; ОСОБА_3 , 1980 р.н. внук; ОСОБА_8 , 1984 р.н. внучка, які були членами колишнього колгоспного двору і кожному з них належала частка в майні двору і вони були рівними. Належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .

Вищезгаданий будинок з господарськими будівлями в заставі або під арештом не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. В дворі самовільно збудованих будівель немає. Спору за вказано вище майно теж немає.Відповідачі по справі дружина Позивача ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_9 не заперечують, щоб ОСОБА_1 ставвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .Згідно довідки Сороківського старостинського округу Городенківської міської ради від 26.09.2024 №19-178 за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (довідка додається). Оформити спадкування позивач не може, оскільки відсутній оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця ОСОБА_5 на вищезгаданий будинок. Постановою державного нотаріуса Капріян С.В. Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області від 16.04.2024 №1043/02-31, постановлено відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки спадкоємець не надав документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

06 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на 03 лютого 2025 р. о 09.00 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2). Клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, у строк до 03 лютого 2025 р. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Сороки Коломийського району Івано-Франківської області, Витяг зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи та заповітів даного спадкодавця. У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє представник адвокат Дирбавка Роман Мирославович, до ОСОБА_1 про визнання права власності за кожним на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що згідно довідки, виданої Сороківським Старостинським округом Городенківської міської ради від 26.09.2024 №19-177, станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку АДРЕСА_2 , були зареєстровані: ОСОБА_5 , 1933 р. н. голова сім`ї; ОСОБА_1 , 1956 р. н. син; ОСОБА_2 , 1960 р. н. невістка; ОСОБА_3 , 1980 р. н. внук; ОСОБА_8 , 1984 р. н. внучка. Дане господарство відноситься до колгоспного двору. Така ж інформація про зареєстрованих осіб в господарстві підтверджується копіями погосподарської книги Сороківської сільської ради Городенківської районної ради за 1991-1995 р.р. та за 1986-1990 р.р., наданих Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 08 листопада 2013 року виконкомом Винниківської міської ради м. Львова, вбачається, що громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та громадянка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 08 листопада 2013 року, запис № 59 та після державної реєстрації шлюбу прізвище: чоловіка ОСОБА_11 , дружини ОСОБА_11 . Таким чином, позивачі (відповідачі за первісним позовом) були зареєстровані, станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку АДРЕСА_2 та мають право на частку в такому колгоспному дворі. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_2 на праві спільної власності належав по 1/5 частці колишнім членам цього колгоспного двору. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 89 років у селі Сороки Коломийського району Івано-Франківської області, про що 12 серпня 2023 року складено відповідний актовий запис № 414, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 12 серпня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі ІваноФранківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Сороківської сільської ради Городенківського району, Івано-Франківської області Сваричевською Г. І. 05 червня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №32, ОСОБА_5 , ід. код НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження село Чернятин, Городенківського району, Івано-Франківської області, жителька села Сороки Городенківського району, Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті все своє майно заповіла ОСОБА_1 , жителю села Сороки, Городенківського району, Івано-Франківської області. Про те, що відповідач (позивач за первісним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є сином ОСОБА_12 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого 24 жовтня 1956 року виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Гвіздецького району Станіславської області та рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04.07.2024 р. у справі № 342/778/24, що набрало законної сили 05.08.2024 р. Таким чином, спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_5 , який прийняв спадщину після її смерті, є її син ОСОБА_1 . До складу спадщини ОСОБА_5 входить 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Таким чином, відповідач (позивач за первісним позовом) успадкував після смерті своєї мами 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а позивачам (відповідачам за первісним позовом) належить по 1/5 частки кожному в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами як колишнім членам колгоспного двору. Крім цього, відповідачу (позивачу за первісним позовом) також належить 1/5 частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами як колишньому члену колгоспного двору. При зверненні відповідача (позивача за первісним позовом) до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мами ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, державний нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 квітня 2024 року за № 1043/02-31.

03 лютого 2025 року зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє представник адвокат Дирбавка Роман Мирославович, до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (справа №342/1531/24, провадження №2/342/249/2025) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом(справа №342/1531/24, провадження №2/342/205/2025), присвоєно об`єднаній справі №342/1531/24, провадження №2/342/205/2025.

Призначене підготовче засідання 03 лютого 2025 року було відкладено на 10 год. 17 лютого 2025 року, у зв`язку із об`єднанням позовів.

17 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє представник адвокат Дирбавка Роман Мирославович, до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10:15 год. 03 березня 2025 року в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 03 березня 2025 року не з`явилися.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила судове засідання розглядати без його участі. Позовні вимоги вважає обгрунтованими та підтримує в повному обсязі.

Представник позивачів за зустрічним позовом (відповідачів за первісним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Дирбавка Р.М. до суду подав заяву, в якій просив судове засідання по даній справі проводити без участі відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) та їх представника; позовні вимоги за зустрічним позовом просять задоволити.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 р. нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_3 належить: голові колгоспного двору ОСОБА_5 відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 23.08.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988 р., реєстровий № 224, що доводиться Інформацією про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих. № 79631 від 11.03.2024, наданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Як встановлено, оригінал Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 23.08.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988 р. втрачено.

В газеті «Край» № 9 (1811) від 27 лютого 2025 року розміщене інформаційне оголошення про те, що «Втрачене свідоцтво на право власності на будинок на ім`я ОСОБА_5 вважати недійсним».

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 414103051 від 19.02.2025, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_3 , відсутні.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проживає в житловому будинку по АДРЕСА_3 було перейменовано Рішенням Сесії Сороківської сільської ради 25.03.2016 р., що доводиться довідкою № 19-229 від 20.11.2024, виданою Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За житловим будинком по адресу АДРЕСА_2 зареєстрована земельна ділянка 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що доводиться довідкою № 19-178 від 26.09.2024, виданою Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1960 році (рік реконструкції - 2010), господарські будівлі і споруди в 1970, 1980, 1989, 1991 та 2010 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 168 від 25.09.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 27.09.2024 становить - 162 240 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Згідно ксерокопій погосподарських книг, наданих Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради, в господарстві по вул. Руднєва, 5, що належало до суспільної групи - "колгоспник", проживали:

-за 1971-1973 р.р.: ОСОБА_13 , 1904 р.н., голова сім`ї, ОСОБА_12 , 1933 р.н., невістка, місце роботи колгосп «Червоний прапор», колгоспниця, ОСОБА_1 , 1956 р.н., внук;

-за 1986-1990 р.р.: ОСОБА_5 , 1933 р.н., голова сім`ї, місце роботи колгосп Л.Мартовича, член ланки, ОСОБА_14 , 1956 р.н., син, ОСОБА_15 , 1960 р.н., невістка, ОСОБА_16 , 1980 р.н., внук, ОСОБА_17 , 1984 р.н., внука;

-за 1991-1995 р.р.: ОСОБА_5 , 1933 р.н., ОСОБА_14 , 1956 р.н., ОСОБА_15 , 1960 р.н., ОСОБА_16 , 1980 р.н., ОСОБА_17 , 1984 р.н.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Станом на 15.04.1991 проживали і були зареєстровані по адресу АДРЕСА_2 :

-особовий рахунок № НОМЕР_5 ОСОБА_5 1933 р.н., голова;

особовий рахунок № НОМЕР_6 ОСОБА_1 , 1956 р.н., син, ОСОБА_2 , 1960 р.н., невістка, ОСОБА_3 , 1980 р.н., внук, ОСОБА_8 , 1984 р.н., внучка, дане господарство відноситься до колгоспного двору, що доводиться довідкою № 19-177 від 26.09.2024, виданою Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після державної реєстрації шлюбу 08 листопада 2013 року з ОСОБА_10 , присвоєно прізвище « ОСОБА_11 », що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_7 , виданого 08.11.2013.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 , на праві спільної власності належав по 1/5 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 .

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За заповітом від 05 червня 2013 року, посвідченим секретарем Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області Сваричевською Г. І. та зареєстрованим в реєстрі за №32, ОСОБА_5 , ід. код НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження село Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, жителька села Сороки Городенківського району, Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, яке їй належить по закону і яке в неї мається: тобто житловий будинок з надвірними будівлями, земельний пай який їй належить згідно державних актів, заощадження на ощадній книжці, заповіла ОСОБА_1 , жителю села Сороки, Городенківського району, Івано-Франківської області. Підпис заповідача на заповіті проставлено нею власноручно як « ОСОБА_19 ». Даний заповіт є чинний та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 55016819, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 89 років у селі Сороки Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 414 від 12 серпня 2023 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 12 серпня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано -Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На час смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 , проживали: ОСОБА_1 , 1956 р.н., син, ОСОБА_2 , 1960 р.н., невістка, ОСОБА_4 , 1984 р.н., внучка, ОСОБА_6 , 2014 р.н., правнучка, ОСОБА_7 , 2022 р.н., правнучка, що доводиться довідкою № 19-176 від 26.09.2024, виданою Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від04 липня 2024 року по справі № 342/778/24 (провадження № 2-о/342/109/2024), що набрало законної сили 05.08.2024, встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як сином та матір`ю.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 є її син ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом).

Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 282/2023 (номер у Спадковому реєстрі № 71605203), заведену після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 від 22.11.2023, поданої, у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.

Державний нотаріус Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Капріян С.В. ОСОБА_1 27.11.2024 видано 6 (шість) свідоцтв про право на спадщину за заповітом на:

1)недоодержану пенсію в сумі 3851,73 грн, належну померлій на підставі довідки №0900-0402-8/12919 від 01.03.2024, виданої ГУПФУ в Івано-Франківській області;

2)земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0151, загальною площею 0,2500 гектара, в межах згідно з планом, що розташована на територій АДРЕСА_2 ;

3)земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:001:0439, загальною площею 0,1458 гектара, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту села Сороки Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області;

4)земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:001:0880, загальною площею 0,0421 гектара, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту села Сороки Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області;

5)земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:001:0251, загальною площею 0,5338 гектара, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту села Сороки Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області;

6)земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:0121, загальною площею 0,3808 гектара, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту села Сороки Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області;

До складу спадщини ОСОБА_5 входить також 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 до Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_2 , державний нотаріус Капріян С.В. відмовила, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та доказів належності цього майна спадкодавцеві, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1043/02-31 від 16.04.2024.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 , належав до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_20 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/5 частці кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв спадкоємець за заповітом - ОСОБА_1 .

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору та відсутність (втрату) правовстановлюючого документу, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Судом встановлено, що частка у майні колгоспного двору належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належну їм частку у майні колгоспного двору.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки1/5 частина успадкована ним після смерті матері ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом, 1/5 даного житлового господарства належала йому як колишньому члену колгоспного двору. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити;

- зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, а саме за відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала їй як колишньому члену колгоспного двору;

- зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення, а саме за відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала йому як колишньому члену колгоспного двору;

- зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають до задоволення, а саме за відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала їй як колишньому члену колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297, 355-356, 368-370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 82, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасники справи:

-позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ;

-відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 ;

-відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 ;

-відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 .

Судове рішення складено 03.03.2025.

Суддя: Федів Л. М.