Провадження №: 2-о/336/57/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Галущенко Ю.А., за участі секретаря судового засідання Колесника Д.Г.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення ,
за участі: заявника ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Трифонова А.В.,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні,який має юридичне значення для оформлення пенсії після смерті чоловіка.
В заяві зазначає,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,з яким вона перебувала у шлюбі та проживала однією сім`єю до часу його смерті. Доходи у виді пенсії,яку ОСОБА_2 отримував за вислугу років як колишній військовослужбовець,були значно більшими,ніж її доходи у виді мінімальної пенсії за віком,утримання,яке вона отримувала від чоловіка,було постійним та основним джерелом засобів для її існування,тому вона фактично перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_3 .
Встановлення цього факту необхідно заявниці ОСОБА_1 для призначення пенсії по втраті годувальника,а встановити ці обставини в позасудовому порядку неможливо,оскільки за життя чоловіка вони були зареєстровані за різними адресами.
Ухвалою від 19.09.2024 р. за заявою ОСОБА_1 відкрито провадження у справі.
Від предстанвика заінтересованої особиписьових пояснень (заперечень) щодо заявлених вимог не надходило.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала заяву та пояснила,що з 1993 р.вони з чоловіком ОСОБА_2 проживали у кв. АДРЕСА_1 , де вона мешкає з цього часу постійно.У квітні 2024 р. помер її чоловік ОСОБА_2 ,на утриманні якого вона фактично перебувала, однак їй відмовили у переведенні з власної пенсії за віком та пенсію померлого чоловіка за вислугу років як військовослужбовця через те, що на час смерті чоловіка вона була зареєстрована за іншою адресою.
В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, направив заяву з проханням справу слухати без його участі,заперечень по суті заяви ОСОБА_1 не висловив.
Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, допитавши свідків,суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Запоріжжі помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким заявниця ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24.07.1993 р., що підтверджується свідоцтвами про одруження серія НОМЕР_1 . та про смерть серія НОМЕР_2 .
Заявниця з померлим ОСОБА_2 проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 ,що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Так,свідок ОСОБА_5 повідомив суду,що з померлим, ОСОБА_2 вони разом служили та з листопада 1992 року отримали ордера на квартири в одному будинку. З часу вселення заявниця ОСОБА_1 мешкає у квартирі. Проживали вони тільки удвох, працювали, згодом пішли на пенсію. Восени 2024 р. ОСОБА_2 помер, за життя він отримував військову пенсію та був фактично годувальником для своєї дружини.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він проживає у АДРЕСА_3 . Був особисто знайомий із померлим ОСОБА_2 та знає його дружину ОСОБА_1 вже понад 30 років. Подружжя ОСОБА_6 з 1993 року і до 2024 року проживало разом по АДРЕСА_2 . Точно про розмір доходів заявниці та її померлого чоловіка обізнаний не був, однак зазначив, що померлий ОСОБА_2 , який був майором та отримував пенсію військовослужбовця, любив дружину, утримував її, пенсію витрачав на утримання сім`ї, зокрема на оплату комунальних послуг, придбання речей, продуктів, ліків собі та дружині. ОСОБА_1 на свою маленьку пенсію не може існувати, основні витрати сім`ї ніс чоловік, так як його пенсія була у декілька разів вище, після того, як у ОСОБА_2 похитнулось здоров`я , заявниця його доглядала.
Згідно розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ТЗ 46039, яка обчислена з 24.10.1992 року станом на 29.04.2024 р. розрахунок пенсії (з надбавками) померлого ОСОБА_2 склав 16449,75 грн., заявниця ОСОБА_1 згідно довідки від 25.04.2024 р.отримує пенсію у розмірі 4302 гр.18 коп. щомісяця, що є значно меншою за розмір доходу, який отримував її померлий чоловік.

Відповідно до відомостей паспорта громадянки України,заявниця зареєстрована з 1979 р.за адресою АДРЕСА_4 , за таких обставин, у заявниці дійсно існують перешкоди по реалізації нею права на отримання пенсії по втраті годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2 ,який на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, в тому числі перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.
Відповідно до п. б ч.4 ст. 30 вищевказаного Закону,непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку,встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.
Також ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наведено перелік осіб, які вважаються непрацездатними, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
В той же час, в частині 3 вказаної статті Закону, наведено перелік членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, а саме: особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Окремо, в частині 3 ст. 36 Закону встановлено, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає встановленим той факт, що заявниця сумісно проживала із своїм чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ,до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та знаходилася на його утриманні, зокрема одержувала від померлого чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а тому у зв`язку з його смертю втратила джерело засобів існування.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.1-18, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 315. 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Заяву задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,РНОКПП НОМЕР_3 ,місце реєстрації АДРЕСА_4 ,місце проживання АДРЕСА_2 ,на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Ю.А.Галущенко