РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/416/25

провадження у справі №2/0285/698/25

24 лютого 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді

Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Павлюк Т.П. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідач: не прибув,

третя особа: не прибув,

розглянувши у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Лінкевич Броніслав Адамович, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в осени 2024 року ОСОБА_2 дізналась про те, що її батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач тривалий час не спілкувалась з батьком та їй не було відомо про його смерть. Позивач з батьком спільно не проживала, їй не було відомо про смерть батька, позивач не була присутня на похованні батька. Про смерть батька позивачу стало відомо від працівників Звягельського відділу ДВС.

17.02.2025 року від відповідача надійшов відзив на позов, у якому ОСОБА_3 просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість, розгляд справи проводити без його участі. Зазначив, що він є сином померлого ОСОБА_4 та в установлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Позивачем не зазначено та не підтверджено належними доказами поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач за відсутності будь яких перешкод не вчинила дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, що виключає застосування положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вказана правова позиція є сталою і викладена у багатьох постановах Верховного Суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відмовився від клопотання про виклик і допит свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідач в судове засідання не прибув. У відзиві на позов просив проводити розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_4 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с. 7).

У межах шестимісячного строку із дня відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся його син ОСОБА_3 , відповідач у справі (а.с. 8).

Листом приватного нотаріуса Звягельского нотаріального округу від 16.01.2025 року позивачу ОСОБА_2 повідомлено, що вона звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, передбаченого ст. 1269 ЦК України та роз`яснено право на звернення до суду із відповідним позовом (а.с. 8).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За загальними приписами про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної конкретної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року № 381/4482/16-ц, від 20 вересня 2023 року № 638/16540/20.

У постанові від 11 листопада 2020 року № 750/262/20 Верховний Суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 30 січня 2020 року № 487/2375/18, від 03 березня 2021 року № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року № 296/12109/18, від 27 червня 2024 року № 545/480/21.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необізнаність позивача про смерть спадкодавця не є поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини в розумінні закону.

Також не є поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини і факт того, що позивач не проживав разом із спадкодавцем на момент смерті та не був присутнім під час поховання спадкодавця.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, не підтверджується належними і допустимими доказами, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Лінкевич Броніслав Адамович, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 04 березня 2025 року.

Суддя Т. Б. Сташків