Справа № 2-27/11
Провадження № 6/342/6/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайлич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городенка заяву ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в інтересах якого діє представник Владко Роман Олегович про заміну сторони у виконавчому документі,

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «СВЕА ФІНАНС» Владко Р.О. звернувся до суду із заявою в якій просить замінити сторону вибулого стягувача АТ «Ідея Банк» у виконавчому листі №2-27/11 від 04.05.2011, що виніс Городенківський районний суд Івано-Франківської області на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», як правонаступника.

В обґрунтування заяви зазначає, що Городенківський районний суд, розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом до ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задовольнив. На виконання вищевказаного рішення судом видано виконавчий документ №2-27/11 від 04.05.2011. На момент подання заяви, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутнє відкрите виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідно до договору факторингу № 30/10-1 від 30.10.2015 ПАТ «Ідея Банк» відступило право вимоги за кредитним договором №647 від 23.11.2007 новому кредитору ТОВ «Факторингова компанія «Рантье». Відповідно до договору факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017, укладеного між ПАТ «Факторингова компанія «Рантье» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет», відбулося подальше відступлення права вимоги і остання набула право вимоги за кредитним договором №647 від 23.11.2007. Відповідно до п.1.1. статуту ТОВ «Фінансова компанія «Серет» () 27.06.2017 змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» (). Згідно договору факторингу № 08/22 від 31.08.2022 року право вимоги за кредитним договором №647 від 23.11.2007, боржник ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , було відступлено від ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» () до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (). ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» () 25.03.2024 змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (). З огляду на зазначене просять замінити сторону вибулого стягувача на його правонаступника.

Представник заявника в судове засідання не прибув, в поданій заяві про заміну сторони виконавчого провадження просять розгляд даної заяви здійснювати без участі заявника.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду заяви повідомлялися у передбаченому чинним законодавством порядку.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши обґрунтування викладені в заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається із матеріалів справи, 04 травня 2011 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист по справі № 2-27/11 за позовом ПАТ «Плюс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 в користь Публічного акціонерного товариства (76018, м. Івано-Франківськ, вул Галицька, 7) на р/р НОМЕР_2 у ПАТ „Плюс Банк, МФО 336310 заборгованість за кредитним договором №647 від 23.11.2007 року в розмірі 172259.72 (сто сімдесять дві тисячі двісті п`ятдесят дев`ять гривень 72 копійки (а.с.7)

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

30.10.2025 між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» (який в 2011 році було перейменовано з ВАТ «Плюс Банк») було укладено договір факторингу № 30/10-1. (а.с.9-11)

28.02.2017 між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ТОВ "Фінансова компанія «Серет» укладено договір факторингу № 28/02-1. (а.с.12-14)

Відповідно до п.1.1. статуту ТОВ «Фінансова компанія «Серет» 27.06.2017 року змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс». (а.с.15-16)

31.08.2022 між TOB «Росвен Інвест Україна» та ТОВ «Нью Файнес Сервіс» укладено договір факторингу № 08/22. (а.с.17-19)

25.03.2024 ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на TOB «СВЕА ФІНАНС». (а.с.22)

Із копії витягу з Реєстру передачі Прав Вимоги вбачається, що на підставі вище укладених договорів факторингу, до факторів переходили права вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за кредитним договором № 647 від 23.11.2007. (а.с.21)

Отже, TOB «СВЕА ФІНАНС» набув права кредитора по відношенню до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 647 від 23.11.2007.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон про виконавче провадження) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Частиною п`ятою згаданої статті встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особи).

Стаття 11 Закону про виконавче провадження регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону про виконавче провадження). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону про виконавче провадження).

Як вбачається із копії виконавчого листа виданого 04.05.2011 по справі №2-27/11 строк пред`явлення даного виконавчого листа до виконання до 22.03.2014 року.

Із відповіді начальника Городенківського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Р.Якубіва від 28.02.2025 за № 11566/25.6-24 вбачається, що станом на 28.02.2025 виконавчий документ по справі № 2-27/11 виданого 04.05.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Плюс Банк» після зміни назви АТ «Ідея Банк» на виконанні не перебуває. Також, зазначено, що 17.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про "повернення виконавчого документу стягувачу" на підставі п.7 ч.1 ст.37 (транспортний засіб божника не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку).

Тобто, виконавчий документ 17.06.2024 повертався стягувачу, а саме ПАТ «Плюс Банк» після зміни назви АТ «Ідея Банк» .

У заяві про заміну сторони у виконавчому документі представник заявника посилається на те, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутнє відкрите виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Однак, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 10.02.2025 вбачається, що:

- 07.03.2019 було відкрито виконавче провадження АСВП 58555378, стягував: АТ «Ідея Банк», боржник: ОСОБА_1 , стан ВП : завершено;

- 03.08.2021 було відкрито виконавче провадження АСВП 66366595, стягував: АТ «Ідея Банк», боржник: ОСОБА_1 , стан ВП : завершено;

- 13.04.2023 було відкрито виконавче провадження АСВП 71568214, стягував: АТ «Ідея Банк», боржник: ОСОБА_1 , стан ВП : завершено.

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина п`ята статті 37 Закону про виконавче провадження).

Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону про виконавче провадження). Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) та в постанові від 22 січня 2025 року у справі №207/3019/17 (провадження 61-4142св24).

Судом встановлено, що заявником звертаючись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому документі не подано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що стягувачем не пропущено строк звернення виконавчого документу до виконання.

Також. суд звертає увагу на те, що на зворотній стороні виконавчого листа виданого 04.05.2011 Городенківським районним судом по справі № 2-27/11 містяться відмітки державного виконавця про його повернення, які проставлені після 22.03.2014 - строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Також, заявником не подано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що виконавчі провадження, які були відкриті 07.03.2019, 03.08.2021 та 13.04.2023, стягувачем яких є АТ «Ідея Банк», боржником є: ОСОБА_1 , та станом на час розгляду даної заяви дані виконавчі провадження закриті, не мають жодного відношення до виконавчого листа виданого 04.05.2011 по справі № 2-27/11.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому документі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 76, 77, 78, 81, 55, 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в інтересах якого діє представник Владко Роман Олегович про заміну сторони у виконавчому документі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 04.03.2025.

Суддя: Гайдич Р. М.