Справа № 285/3365/24
провадження № 2/0285/99/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючоїсудді………………........Літвин О. О.,

секретаря…………………………....Михнюка А. В.,

з участю:

представника відповідача.................Гончарова В. В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

поданим в його інтересах представником, адвокатом Бородіним Андрієм Валерійовичем,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Адвокатом у червні 2024 року було подано позов, в якому він просив стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 430468,63 грн, та з обох відповідачів 100000 грн моральної шкоди і усіх понесених судових витрат, зокрема судового збору та правової допомоги в сумі 30000 грн.

До суду позивач повторно не прибув, на відеозв`язок з судом не вийшов, причини неявки не повідомив, жодних заяв чи клопотань не надіслав.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Окрім того, просив задовольнити подану ним 21.10.2024 /а.с.108-109/ заяву про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи, в сумі 30000 грн. Вважав, що спір виник внаслідок неправомірних дій позивача, який, отримавши страхове відшкодування, безпідставно звернувся до суду з даним позовом, вимагаючи повторної компенсації збитків.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасника судового процесу, суд приходить наступного висновку.

Провадження по даній справі було відкрито 28.06.2024 /а.с.34/ та призначено до підготовчого розгляду на 12.08.2024, яке було проведено без сторін та призначено справу до судового розгляду на 29.10.2024 /а.с.44/.

13.09.2024 /а.с.52-55/ представником ОСОБА_2 , адвокатом Гончаровим В. В., були надіслані до суду письмові пояснення з викладом позиції відповідача (зокрема, заперечення проти позовних вимог) разом із додатками /а.с.56-95/. В клопотанні від 24.09.2024 /а.с.100/ адвокатом Гончаровим В. В. були долучені додаткові документи /а.с.10-107/.

В судове засідання 03.12.2024 /а.с.128-129/, в якому був присутній лише представник відповідача Гончаров В. В., позивач не прибув і його неявка була визнана без поважних причин. Розгляд справи був відкладений на 17.12.2024.

На вказану дату Щетінін Д. В. вийшов на відеозвязок /а.с.134-136/, також в режимі відеоконференції був присутній адвокат Гончаров В. В. та розпочався розгляд справи по суті, під час якого позивачем було заявлено клопотання про уточнення позовних вимог, яке судом було задоволено та оголошена перерва до 06.02.2025.

У визначений час позивач не прибув до суду, уточненого позову або будь-яких інших заяв чи клопотань не надіслав, при цьому був присутній адвокат відповідача ОСОБА_4 /а.с.141-142/. Неявка позивача була повторно визнана судом без поважних причин.

Будучи належним чином повідомленим про наступне слухання справи, яке було призначене на 26.02.2025, позивач до суду знову не прибув і не направив свого представника.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки воно є мірою свободи та можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Особи, які беруть участь у справі, повинні добросовісно користуватися процесуальними? ? правами та не допускати їх зловживання (ст.44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зокрема, у своєму рішенні в справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, без поважних причин, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду. Загальнообов`язкові процесуальні правила даних статей є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Правила ст.223 ЦПК України встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Частина 5 ст.223 ЦПК України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.

При цьому причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, а позивач до суду не прибула та не направила свого представника і її нез`явлення перешкоджало вирішенню спору.

Суд звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

На думку суду, позивач зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, і його чергова неявка, яку суд вважає без поважної причини, перешкоджає винести у даній справі об`єктивне рішення.

Враховуючи вимоги ст.210 ЦПК України щодо розумності строку розгляду і вирішення цивільної справи без невиправданих зволікань, суд приходить висновку про залишення позову без розгляду.

У справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що не має порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, що, зокрема свідчить те, що вони протягом тривалого часу не звертались за інформацією щодо стану розгляду їх скарги.

Повторна неявка в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи, та не направлення свого представника являється його волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації захисту свого права в судовому порядку.

Щодо клопотання відповідача ОСОБА_2 про стягнення з позивачавитрат на правову допомогу, понесену ним у зв`язку з пред`явленням ОСОБА_1 до нього даного позову, то суд приходить наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів з фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання такими правами не допускається.

Згідно з ч.5 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат у таком разі можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

У цій справі позивач, пред`явивши позов, зокрема до відповідача ОСОБА_2 , замовчив від суду, що йому було відшкодовано МТСБУ 122725,88 грн шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 12.09.2023, що підтверджено платіжними інструкціями від 31.10.2023, 18.12.2023, 09.02.2024, які були надані адвокатом відповідача Гончаровим В. В. Тобто, ОСОБА_1 діяв недобросовісно, у зв`язку із чим відповідач ОСОБА_2 , адвокат якого завжди приймав участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції, вимушений був понести витрати, пов`язані з розглядом справи.

Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст.15 ЦПК України.

Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням.

В силу положень ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, окрім інших, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Матеріалами справи підтверджується, що між ОСОБА_2 та адвокатом Гончаровим В. В. 02.09.2024 укладено договір про надання правничої допомоги у цій справі /а.с.111/. Згідно акту-опису від 02.09.2024 /а.с.113/ адвокатом були надані наступні види робіт: вивчення і аналіз позовних матеріалів 2 години вартістю кожна по 1500 грн; перегляд законодавчої бази, пошук і аналіз судової практики 3 години вартістю кожна по 2000 грн; надання консультацій 1 година вартістю 1000 грн; підготовка і подання до суду відзиву 4 годину вартістю кожна по 2000 грн; підготовка і подання до суду заяв з процесуальних питань 4 години вартістю кожна по 1500 грн та участь в судових засіданнях 3 години вартістю кожна по 2000 грн. Всього витрачено 17 год на загальну суму 30000 грн, яка була сплачена відповідачем ОСОБА_2 04.09.2024 адвокату /а.с.114/.

Правомірне очікування стороною відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень ч.5 ст.141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За обставинами цієї справи не викликає сумнівів, що при розгляді справи у суді відповідачу ОСОБА_2 надавалася професійна правова допомога адвокатом. Доказів на спростування розрахунку заявлених до відшкодування витрат або їх неспівмірності із складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, позивач не надав.

Відтак, відповідачем ОСОБА_2 надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на його користь.

Принцип повного відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стороні, за наявності для цього законних підстав, ґрунтується на загальних принципах справедливості та компенсації в правовій системі. Зазначений принцип допомагає взаємно збалансувати тягар витрат і забезпечити ефективний доступ до правосуддя, оскільки це дає можливість: 1) стимулювати справедливі судові процеси: якщо сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, може очікувати відшкодування витрат на адвоката, це стимулює її використовувати правові засоби та користуватися послугами адвокатів для ефективного представлення своїх інтересів у суді, що сприяє справедливому та рівноправному судовому процесу; 2) захистити право на доступ до правосуддя: гарантування відшкодування витрат на професійну правничу допомогу забезпечує можливість захисту особою своїх прав у суді, незалежно від її фінансового стану, що сприяє реалізації принципу рівності перед законом; 3) збалансувати інтереси сторін: відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сприяє встановленню балансу інтересів сторін та дає змогу стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсувати витрати, що виникли внаслідок необхідності захищати свої права в суді; 4) забезпечити судову ефективність: якщо сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, може очікувати відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, це сприяє ефективності судового процесу та робить його більш доступним та прозорим.

З урахуванням положень ЦПК України та практики ЄСПЛ щодо дійсності та необхідності наданих адвокатом послуг, співмірності вартості розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), ціною позову та значенням справи для сторони, з урахуванням встановлених обставин цієї справи, кількості судових засідань, виходячи з характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення заявленої суми витрат відповідача ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Керуючись статтями 133, 137, 142, 223, 257, 258-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заяву представника відповідача, адвоката Гончарова Валентина Вікторовича, про відшкодування судових витрат задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн.

Роз`яснити, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.? ?

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на неї протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну її частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного тексту ухвали 03.03.2025.

Головуюча суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин