Справа № 509/1011/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року с-ще Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Бочаров А.І., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Воронюк М.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Воронюк Максим Олександрович, адреса для листування: 65039, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 4-А, до ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що має право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначена вище позовна заява.

27 лютого 2025 року на адресу суду від представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Воронюк М.О., надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд вжити наступні заходи забезпечення позову до набрання судовим рішенням законної сили - заборонити ОСОБА_2 , та будь-яким іншим особам за його дорученням вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 з будинку за адресою АДРЕСА_2 , або дій спрямованих на обмеження користування, доступу ОСОБА_1 до будинку за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що має право користування житловим приміщенням будинку, та проживання в ньому.

ОСОБА_1 є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_2 . У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спільні неповнолітні та малолітні діти.

З початку шлюбних відносин та по сьогоднішній день, ОСОБА_1 постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 , який наразі належить відповідачу, та до якого вона була вселена як член сім`ї власника будинку.

Нещодавно, відповідач почав заявляти до позивачки вимоги про те, що вона має виїхати з будинку та жити в іншому місці, тобто, фактично вимоги про її виселення без надання іншого житлового приміщення.

Таким чином, на сьогоднішній день порушуються права позивачки, оскільки відповідач не визнає її права на проживання та користування будинком, в який вона була вселена на законних підставах, та у якому проживають їх спільні діти.

Отже, з наведеного вбачається, що існує реальний ризик того, що ОСОБА_2 , нехтуючи наявними у позивачки правами на житло, може вчинити дії пов`язані з примусового, поза законом та встановленим порядком, виселення ОСОБА_1 з житлового будинку в якому вона проживає разом з їх спільними дітьми, фактично на вулицю, тобто без надання іншого житлового приміщення, та без відповідного рішення суду, що призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, зокрема, його неактуальності.

Крім того, такими діями відповідач завдає значної шкоди позивачу, оскільки не допускає її до будинку та погрожує позивачці виселенням з будинку, перекриваючи вхід до будинку, та створюючи тим часом перешкоди позивачу у реалізації її конституційного права користування житлом.

Тобто, наразі існує обгрунтований ризик втручання відповідачем у нормальне життя позивача та її дітей шляхом протиправного створення перешкод позивачці у мирному проживанні в будинку, а саме шляхом її не допуску до будинку.

Дослідивши заяву та матеріали справи суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується серед іншого забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до наданих з приводу такого процесуального питання роз`яснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить вчинити особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно до ч.1 ст.150 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином розглядаючи питання про застосування заходів забезпечення позову суд його вирішує на підставі доказів, які долучені до матеріалів справи, та які оцінюються виключно у контексті необхідних для вирішення питання обставин.

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що має право користування житловим приміщенням.

Невжиття таких заходів можливо істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, тобто є необхідність у винесенні ухвали щодо забезпечення позову щодо майбутніх поки ще, нездійснених інцидентів, а забезпечення позову у зазначений спосіб, не буде вирішувати спір по суті.

Разом з тим суд роз`яснює відповідачу, що за його заявою суд, у наступному, може змінити або скасувати захід забезпечення позову, у випадку, коли дійде до висновку про обґрунтованість відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст.149-153, ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 , та будь-яким іншим особам за його дорученням вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 з будинку за адресою: АДРЕСА_2 , або дій спрямованих на обмеження користування, доступу ОСОБА_1 до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , до набрання рішення суду законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі у 15-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя А.І.Бочаров