Р І Ш Е Н Н Я (заочне)

Іменем України

610/3348/23 2/610/37/2025 18 лютого 2025 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: Стригуненка В.М.

за участю

позивача: представника - Гаврилюк О.В.,

секретаря: Виноградської О.В.,

розглянувши у місті Балаклія Ізюмського району Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач просить:

позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з неї аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, щомісячно, в розмірі 1598 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття, на рахунок, який буде відкрито на їх ім`я в Державному ощадному банку України.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

В судовому засіданні представник позивача даний позов підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Пояснила, що ними в кінці 2023 року було виявлено двох дітей у зруйнованому будинку з матір`ю, оскільки 07.12.2023 від старости Пришибського старостинського округу надійшло повідомлення про це. При огляді будинку було виявлено, що житло знаходиться в аварійному стані, непридатне для проживання, опалення відсутнє, всередині мінусова температура, в будинку повна антисанітарія, матері немає, діти хворі. Тому дітей було негайно вилучено та направлено до лікарні, де у них були виявлені захворювання. Зазначила, що матір дітей неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Діти були влаштовані до патронатної родини. Востаннє відповідач відвідувала своїх дітей у травні 2024 року, іноді телефонує їм. Посилалась на те, що до теперішнього часу відповідач ситуацію не виправила, придатних умов у матері для дітей немає.

У своїх додаткових поясненнях від 03.10.2024 представник позивача також зазначала, що до служби у справах дітей за весь цей час, а саме з грудня 2023 року, відповідач звернулась лише один раз, отримала консультацію щодо можливості повернення дітей, їй було роз`яснено про необхідність зміни способу життя, припинення вживання спиртних напоїв, пошуку роботи та постійного місця проживання. Однак змін в поведінці відповідача так і не відбулося, вона не має роботи, постійного місця проживання, перестала навідувати дітей, не цікавиться їх долею, не приймає участі в їх житті, що свідчить про її ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, свідомого нехтування ними (а.с. 70-71).

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 63), а також можливим фактичним місцем проживання, однак на пошту за отриманням судових повісток, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з`явилась (а.с. 68-69, 89-90, 91-92, 112-113, 114-115, 122-123, 124-125), причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається.

Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідача участі в розгляді справи.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

Зазначене вбачається з постанови Верховного Суду у справі № 686/16892/20 провадження № 61-6807св21 від 29.07.2021 р.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06 зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Strand Lobben and Others v. Norway» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є матір`ю дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6).

Відомості про батька дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України, що встановлено з копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 7, 8).

За актом обстеження умов проживання від 07.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , за зареєстрованим місцем проживання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їхньої матері ОСОБА_1 , проведеного на підставі усного повідомлення старости Пришибського старостинського округу, встановлено, що житло непридатне для проживання, у приміщенні в наявності електропостачання тільки в одній кімнаті, дах в одній кімнаті обвалився, електрична проводка в аварійному стані, вікна забиті фанерою, стіни чорні, закопчені, скрізь розкидані брудні речі, взуття, сміття та пусті пляшки з-під алкоголю, подвір`я поросло бур`янами. Родина використовує присадибну ділянку, як дачу. Умови проживання незадовільні, в кімнаті стоїть одне ліжко з брудною білизною та стіл із купою сміття. Матір з дітьми винаймають квартиру та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Стосунки в сім`ї напружені, матір дітей не працює, дохід лише у вигляді виплат ВПО, родина знаходиться на обліку в ССД Слобожанської селищної ради, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Також встановлено, що ОСОБА_1 зранку з молодшою донькою приїхали до с. Пришиб на дачу. За словами матері старша донька ІНФОРМАЦІЯ_3 сама приїхала в село та з подружками пішла на озеро, вимкнувши телефон. Дівчина часто може залишати домівку без дозволу матері, не ночувати вдома, вимикати телефон та блокувати її номер. На момент перевірки в будинку перебувала молодша донька, дівчата спали на одному ліжку. На вимогу поліцейського офіцера громади пояснити, як вони тут опинилися без супроводу батьків, дівчата відмовились розмовляти. За даним фактом було направлено повідомлення до поліції про притягнення матері до адміністративної відповідальності за невиконання нею своїх батьківських обов`язків (а.с. 11).

08.08.2023 службою у справах дітей було направлено лист до відділу поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка виховує двох неповнолітніх дітей, за місцем реєстрації якої під час проведення обстеження було встановлено, що в будинку повна антисанітарія, скрізь розкидані брудні речі, пляшки з алкогольних напоїв, побутове сміття, будинок взагалі непридатний для проживання, мати дітей на дбає про них, не турбується про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток (а.с. 12).

Згідно з інформацією служби у справах дітей Слобожанської селищної ради від 21.08.2023, наданої у відповідь на лист служби у справах дітей Донецької селищної ради, 18.08.2023 спеціалістами служби було відвідано родину ОСОБА_1 з дітьми за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 , про що було складено акт обстеження умов проживання. Родину взято на контроль служби (а.с. 14).

За актом обстеження умов проживання від 18.08.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , за фактичним місцем проживання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їхньої матері ОСОБА_1 , встановлено, що квартира складається з двох кімнат, в ній є газо-, водо-, електропостачання, централізоване опалення. На підлозі розкидані брудні речі, розсипане насіння, помідори, на плиті зіпсована їжа, яка не придатна для вживання. В квартирі брудно, не прибрано, під час обстеження від матері відчувався запах алкоголю. Діти мають окрему кімнату, окремі ліжка, мають куточок для гри та навчання. Встановлено, що матір не має впливу на старшу доньку, в родині відбуваються сварки між донькою та матір`ю. Було проведено бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків (а.с. 15).

З відповіді ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 25.08.2023 вбачається, що під час проведення перевірки за зверненнями служби у справах дітей Донецької селищної ради щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків було встановлено, що ОСОБА_1 та її діти були відсутні за адресою: АДРЕСА_1 , на телефонні дзвінки не відповідали. Зазначено, що після встановлення місця знаходження сім`ї до матері будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства (а.с. 16).

В своїх письмових поясненнях, наданих 28.11.2023 службі у справах дітей, ОСОБА_1 повідомила, що 28.11.2023 планує їхати до АДРЕСА_3 до знайомого, в квартирі якого буде проживати разом з дітьми. Зобов`язувалась створити належні умови для проживання. Повідомила, що в с. Пришиб приїхала забрати речі, які залишились в будинку. Була попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с. 27).

За актом обстеження умов проживання від 08.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , за зареєстрованим місцем проживання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їхньої матері ОСОБА_1 , проведеного на підставі усного повідомлення старости Пришибського старостинського округу та звернення мешканця села ОСОБА_4 від 07.12.2023, встановлено, що житло непридатне для проживання, у приміщенні в наявності електропостачання тільки в одній кімнаті, яке знаходиться в аварійному стані, дах в одній кімнаті обвалився, шибки у вікнах відсутні, затулені ганчір`ям, двері у будинок відсутні, завішені одіялом, стіни чорні, обдерті, опалення у приміщенні відсутнє, родина обігрівалася однокомфортною електричною плитою, яка згоріла. В кімнаті на підлозі розкидано побутове сміття, брудні речі, та посуд, у кутку біля брудного, похиленого дивану була купа дров, якими родина мала намір розвести багаття та таким чином обігріватися, бо на вулиці було дуже холодно (-6 градусів). Умови проживання незадовільні, в кімнаті стоїть одне ліжко з брудною білизною та стіл із купою сміття. Стосунки в сім`ї напружені, матір дітей не працює, дохід лише у вигляді виплат ВПО, родина не має постійного місця проживання. ОСОБА_1 під час перевірки перебувала з меншою донькою у знайомих в АДРЕСА_4 , а старша донька сама перебувала у покинутому будинку за зареєстрованою адресою місця проживання невідомо який час. На питання працівників служби дитина повідомила, що вона прийшла за речами, станом на 11.30 год ще нічого не їла, при обстеженні лікарями у неї було виявлено температуру 37,4 градусів. Встановлено, що діти були голодні, одягнені не по сезону, у дуже брудному одязі, від них відчувався неприємний запах, вони не підключаються до онлайн-навчання. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було негайно вилучено з родини у зв`язку з високою загрозою життю та здоров`ю дітей на направлено на лікування до лікарні (а.с. 37).

Зазначене в акті обстеженнях також підтверджується наданими фототаблицями санітарного та технічного стану будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також зовнішнього вигляду дітей (а.с. 42-50).

Наказами Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області від 08.12.2023 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків (а.с. 38, 39).

Рішенням Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області від 12.12.2023 було вирішено негайно відібрати малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_1 у зв`язку з загрозою для життя та здоров`я та з метою захисту законних прав та інтересів дітей (а.с. 40).

Відповідно до актів проведення оцінки рівня безпеки дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що фактично здійснює догляд за дитиною матір ОСОБА_1 , яка не працює, зареєстрована разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 бродяжничає, матір не цікавиться, де перебуває дитина, дівчинка не відвідує заняття в школі-онлайн, на момент виявлення дитина була хвора, у неї була висока температура - 37,4 градусів, були всі наявні ознаки недогляду та занедбаності, одяг брудний, не по сезону, відчувався неприємний запах. На момент виявлення дитина була голодна (зі слів самої дитини) та просила їсти по сусідах. Дитину було виявлено у напівзруйнованому, занедбаному та непридатному для проживання будинку в с. Пришиб за місцем реєстрації, який перебуває в аварійному стані, в ньому відсутнє опалення, двері та шибки у вікнах, електропостачання в аварійному стані. Вона повідомила, що в цей день ще нічого не їла, в будинку перебувала сама, дитина залишилась без батьківського піклування. Інша дитина ОСОБА_3 поводила себе відсторонено та була мовчазна, при обстеженні дитини лікарями було встановлено, що вона здорова, але вона була брудна, одягнена не по сезону та свого віку, голодна, на момент перевірки дитина перебувала з матір`ю, яка знаходилась у своїх знайомих в с. Пришиб, при цьому не проявляла турботи про дитину, дитина занедбана, у брудному одязі, поруч відчувався неприємний запах.

Було зроблено висновок щодо рівня безпеки дітей - дуже небезпечно, тому їх було негайно відібрано у матері та направлено на лікування до КНП «БКЛІЛ», порушено питання щодо подальшого влаштування дітей (а.с. 28-31, 32-36).

З відповіді ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 14.12.2023 вбачається, що під час проведення перевірки 08.12.2023 було виявлено, що в будинку, де зареєстрована ОСОБА_1 разом з дітьми, частково завалився дах, відсутнє опалення, електропроводка знаходиться в аварійному стані, в будинку повна антисанітарія, скрізь розкидані пусті пляшки, брудні речі, побутове сміття. У зв`язку з високою загрозою життю дітей службою відбулося їх відібрання у матері, яка пояснила, що станом на той час вона не має житла та займається його пошуком для сім`ї (а.с. 51).

Постановами Зміївського районного суду Харківської області від 08.01.2020, 25.10.2022, 15.11.2022, та 08.12.2023, постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 14.02.2024 ОСОБА_1 притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження за те, що вона ухилялась від виконання батьківських обов`язків, передбачених законодавством, щодо виховання своїх неповнолітніх доньок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що виразилось у тому, що: 11.10.2019 о 17.30 год малолітня ОСОБА_2 не змогла зайти додому через те, що ОСОБА_1 була п'яна та спала; 10.09.2022 малолітня ОСОБА_2 перебувала без нагляду дорослих, через те, що ОСОБА_1 перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та спала за місцем мешкання; 10.09.2022 малолітня ОСОБА_3 перебувала без нагляду дорослих, через те, що ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп'яніння та спала за місцем свого мешкання; 06.11.2023 з ранку та приблизно до 18.00 год ОСОБА_1 перебувала в с. Лиман в п`яному вигляді, а її дочкаОСОБА_3 знаходилась без нагляду дорослих, ОСОБА_5 не могла належним чином дбати про малолітню дочку у зв'язку із перебуванням в стані алкогольного сп'яніння; 08.12.2023 приблизно об 11.30 год за адресою: АДРЕСА_1 , під час комісійного обстеження у будинку за вказаною адресою була повна антисанітарія, скрізь розкидані пусті пляшки, брудні речі, побутове сміття, дах будинку завалився, відсутні двері та опалення, електропроводка аварійна, будинок взагалі непридатний для проживання, ОСОБА_1 не доглядає та не піклується про своїх доньок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 73, 98, 99, 100, 102-103).

Крім того, щодо ОСОБА_1 29.09.2023 складався протокол про адміністративне правопорушення за те, що вона належним чином не виконала свої батьківські обов`язки щодо навчання та виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , яка не приступила до занять в 2023-2024 році без поважних причин. Однак постановою Зміївського районного суду Харківської області від 01.11.2023 матеріали було повернуто відділу поліції для належного оформлення(а.с. 101-102).

У своїй відповіді від 13.12.2023 служба у справах дітей Слобожанської селищної ради повідомила, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 навчалися у КЗ «Слобожанський ліцей № 1» Слобожанської селищної ради. Відповідно до характеристик мати дівчат не цікавилась успіхами дітей, не відвідувала батьківські збори, не реагувала на рекомендації класних керівників, на виховних заходах присутньою не була, успішністю дітей у навчання не цікавилась. Останнім часом зовсім перестала відповідати на телефонні дзвінки класних керівників. Численні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків позитивних результатів не давали. З листа ліцею стало відомо, що ОСОБА_2 (учениця 7-Б класу) та ОСОБА_3 (учениця 3-Б класу) до занять у 2023/2024 навчальному році не приступили. За інформацією директора ліцею родину попросили залишити орендовану квартиру в с-щі Слобожанське у зв`язку з заборгованістю по орендній платі. Діти разом з матір`ю переїхали до с. Пришиб. Останній раз мати виходила на зв`язок 12.09.2023 і повідомила, що діти будуть зараховані до закладу освіти у м. Балаклія, але довідки не надала, за документами дітей не з`явилась. ОСОБА_1 виявила бажання переїхати до більш безпечного регіону і їй було запропоновано переїхати з родиною до Вінницької області, с. Цвіжин, де знаходиться кризовий центр для мам з дітьми. Там діти мали змогу відвідувати школу офлайн та були забезпечені житлом. Однак за інформацією працівників центру ОСОБА_1 не дотримувалась правил внутрішнього розпорядку та покинула його разом з дітьми, збрехавши, що переїде до м. Вінниця до родички. Натомість повернулась за місцем реєстрації, на контакт зі службою у справах дітей Слобожанської селищної ради не йшла, за адресою, де була зареєстрована, як ВПО, не з`являлась (а.с. 26).

З наказів Лука-мелешківського ліцею від 13.10.2023 вбачається, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі заяви матері були зараховані до числа учнів Іванівської філії (а.с. 53, 54).

Відповідно до характеристики учениці 7-Б класу Слобожанського ліцею № 1 ОСОБА_2 навчається в закладі з 01.09.2017. За час навчання показала середній рівень знань, інтересу до занять не проявляє, до виконання домашніх завдань ставиться безвідповідально, більшість контрольних робіт за 2022/2023 навчальний рік не здано, має багато пропусків занять, особливо за минулий рік під час дистанційного навчання. Контроль з боку матері за відвідуванням дитиною занять повністю відсутній. Дівчинка недостатньо забезпечена шкільним приладдям. Мати дитини не цікавиться її успіхами, не відвідує батьківські збори, не реагує на рекомендації класного керівника, є випадки, коли матір дитини декілька тижнів не виходить на зв`язок з класним керівником та керівництвом ліцею. Численні бесіди з метою корекції поведінки дитини позитивних результатів не дали (а.с. 56).

Відповідно до характеристики учениці 3-Б класу Слобожанського ліцею № 1 ОСОБА_3 навчається в закладі з 01.09.2021, зарекомендувала себе, як спокійна та старання учениця, виникають проблеми з відвідуванням занять у синхронному режимі, були пропуски занять без поважних причин. Мати дитини тримає дуже нестабільний зв`язок з класним керівником, з нею доводиться проводити особисті бесіди щодо організації освітнього процесу в умовах дистанційного навчання, вона слабо контролює процес навчання дитини, але намагається допомагати їй виконувати домашні завдання і надсилати їх (а.с. 57).

Згідно з листом КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» від 18.06.2024 хвора ОСОБА_1 доставлена бригадою ШМД до них 27.05.2024 о 06.40 год, отримала травму 27.05.2024 о 05.40 год, обставини травми невідомі, знаходиться на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з діагнозом - гостра поєднана закрита тяжка черепно-мозкова та скелетна травма, забій головного мозку, лінійний перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, забій грудної клітки, перелом грудини, ребер, лопатки (а.с. 74).

В своєму листі від 26.06.2024 КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» повідомило, що пацієнтка ОСОБА_1 з 27.05.2024 перебуває на лікуванні в нейрохірургічному відділенні № 1 з приводу травми, отриманої в побуті. За час проведеного лікування стан здоров`я хворої значно поліпшився. Для подальшого лікування вона переводиться в КНП «Слобожанська лікарня». Зазначено, що рішення щодо видачі висновку лікарсько-консультативної комісії про наявність у ОСОБА_1 хвороби, що перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, може бути прийнято після закінчення гострого періоду захворювання (а.с. 76).

19.09.2024 службою у справах дітей та сім`ї при виконавчому комітеті Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області було повідомлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до розпорядження Малинівської селищної військової адміністрації від 19.12.2023 були влаштовані в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_5 . За час перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя мати дітей ОСОБА_1 3 рази відвідала їх особисто. Під час візиту пригощала дітей солодощами. Востаннє відвідувала у травні 2024 року. Телефонує дітям несистематично, може не виходити на зв`язок тривалий час. Патронатний вихователь помічає, що після телефонних розмов з матір`ю у дітей погіршується психо-емоційний стан, що проявляється стурбованістю, погіршенням настрою та відсутністю апетиту (а.с. 77).

В своїх письмових поясненнях від 24.10.2024 патронатний вихователь ОСОБА_6 повідомила, що дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було тимчасово влаштовано в її родину 18.12.2023. За весь час перебування дітей у неї матір навідувала дітей 3 рази (в березні, квітні, травні), з собою привозила смаколики, речі для дітей. До червня 2024 телефонувала систематично, цікавилась станом здоров`я дітей, успіхам в навчанні. З червня 2024 контакт з матір`ю дітей перервався, з того часу дзвінків від матері не було. Діти телефонували матері, але її телефон не відповідав, а потім зовсім відключився. За час перебування у неї дітей вони стали менш тривожні, мають успіхи у навчанні, добре контактують з іншими дітьми (а.с. 97 зворот).

За висновками органу опіки та піклування Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області визнано доцільним позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо них. Під час проведення обстеження умов проживання родини відповідача за зареєстрованою адресою місця проживання було встановлено, що будинок не придатний для проживання, знаходиться в антисанітарному стані, родина не має постійного місця проживання, відповідач перебувала з молодшою донькою у знайомих в селі, а старша донька сама перебувала у покинутому будинку, діти були голодні, одягнені не по сезону, у дуже брудному одязі, від них відчувався неприємний запах, вони не підключаються до онлайн-навчання, тому через загрозу їх життю і здоров`ю та з метою захисту їх законних прав та інтересів дітей було негайно відібрано у матері та направлено на лікування до лікарні. Діти перебувають в сім`ї патронатного вихователя, матір три рази відвідувала дітей, востаннє у травня 2024 року, телефонує дітям несистематично, може не виходити на зв`язок, після розмов з матір`ю у дітей погіршується психо-емоційний стан. 26.05.2024 після відвідування дітей повертаючись додому у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 випала на залізничні колії, отримала численні травми, перебувала на лікуванні. До служби у справах дітей Донецької селищної ради за весь час з грудня 2023 року звернулась лише один раз. Протягом року змін в поведінці матері так і не відбулося, вона не має роботи та постійного місця проживання, дітей перестала навідувати, не цікавиться їх долею, участі в житті дітей не приймає, зловживає спиртними напоями, постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньок, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей (а.с. 41, 96-97, 127-129).

Відповідно до положень ст. 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до ст. 3 Конвенції, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналогічної позиції притримується і судова практика. Зокрема, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 357/17852/15-ц визначено, що: «Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, для того, щоб здійснити забезпечення найкращих інтересів дитини, потрібно, для початку, виявити ці інтереси. Одним з основних способів визначення інтересів дитини (яка досягла віку і такого рівня розвитку, який дозволяє їй сформулювати й висловити власні погляди) є визначення думки самої дитини щодо ситуації, що склалась.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

На виконання вимоги ст. 171 СК України щодо врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя, та врахування її найкращих інтересів, судом за згодою та в присутності представника позивача була заслухана думка дітей.

Малолітня ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що зараз живе у с. Малинівка з ОСОБА_6 та сестрою ОСОБА_7 . У них у будинку тепло, у кімнаті троє дівчат, з ними сестра ОСОБА_7 . Не пам`ятає подій у с. Пришиб, звідки їх відібрали у матері. Матір востаннє бачила наприкінці весни 2024 року, коли вона до них приїздила, а по телефону спілкувалась з мамою приблизно рік тому.

Малолітня ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що проживає у с. Малинівка з ОСОБА_6 та сестрою ОСОБА_8 , навчається в місцевому ліцеї, проживають у окремій кімнаті утрьох, все є для навчання. Знає, що в с. Пришиб у матері є будинок. Коли в них не було житла, то вони поїхали у с. Пришиб. Будинок був непридатний для проживання. Звідти їх з сестрою забрали до лікарні, а потім влаштували до патронатної родини. Матір востаннє бачила 26.05.2024, коли вона приїздила до них. З початку 2025 вони не спілкувалися по телефону. На день народження ІНФОРМАЦІЯ_4 матір її не поздоровляла. Їй невідомо, щоб мати вживала заходів з метою виправити ситуацію.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 152 СК України закріплено право дитини на належне батьківське виховання.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності , встановленої законом.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки батьків, які свідомо нехтують здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дано роз'яснення про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тому, виходячи із змісту зазначених вище вимог закону, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 недбало ставилась до виконання своїх батьківських обов`язків, навчанням доньок особливо не цікавилась, зловживала спиртними напоями, проживала, як ВПО, з дітьми в квартирі, де були всі необхідні умови для проживання, однак через несплату орендної плати її попросили залишити орендовану квартиру і вона за сприянням служби у справах дітей тимчасово переїхала з родиною до кризового центру для мам з дітьми у Вінницькій області, де діти мали змогу відвідувати школу офлайн та були забезпечені житлом. Однак відповідач покинула центр разом з дітьми, збрехавши, що переїде до м. Вінниця до родички, натомість повернулась за місцем реєстрації, де під час проведення обстеження умов проживання родини було встановлено, що будинок не придатний для проживання, родина не має постійного місця проживання, відповідач перебувала з молодшою донькою у знайомих в селі, а старша донька сама перебувала у їхньому напівзруйнованому, занедбаному будинку, який перебуває в аварійному, антисанітарному стані, діти були голодні, одягнені не по сезону, у дуже брудному одязі, від них відчувався неприємний запах, тому через загрозу їх життю і здоров`ю та з метою захисту їх законних прав та інтересів дітей було негайно відібрано у матері та направлено на лікування до лікарні, а потім влаштовано до сім`ї патронатного вихователя.

З того часу матір телефонувала дітям, однак після телефонних розмов з матір`ю у дітей погіршується психо-емоційний стан, лише 3 рази відвідала їх (у березні, квітні та травні 2024 року), після чого перестала зовсім їх навідувати, телефонувати, навіть на поздоровила старшу доньку з днем народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , життям, здоров`ям та розвитком доньок не цікавиться, з дітьми не спілкується, не забезпечує їх належним доглядом, вихованням та харчуванням, утриманням, навчанням та підготовкою до дорослого життя, не піклується про їх духовний, фізичний розвиток.

До служби у справах дітей звернулась лише 1 раз, отримала консультацію щодо можливості повернення дітей, їй було роз`яснено про необхідність зміни способу життя, припинення вживання спиртних напоїв, пошуку роботи та постійного місця проживання. Тобто відповідач могла вжити якихось заходів, щоб змінити ситуацію та належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, але до теперішнього часу вона так цього і не зробила і навіть не намагалася, а з кінця травня 2024 року взагалі не виявляє ніякого бажання до виховання доньок, піклування про них, діти та їх доля їй байдужі.

Крім того, відповідач неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей.

Водночас, діти після відібрання їх у матері по теперішній час перебувають в патронатній родині, де для них створені усі належні умови для їх життя, виховання та розвитку.

Будучі попередженою про необхідність належного виконання своїх батьківських обов`язків та змінити своє ставлення до виховання дітей, відповідач ніяких дій, спрямованих на цю зміну не вчинила, ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не змінила, натомість перестала навідувати дітей та спілкуватися з ними.

Все це свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, не довела, що вона знайшла роботу, перестала зловживати спиртними напоями, має постійного місця проживання з належними умовами, куди можна було б забрати дітей.

В судовому засіданні була з`ясована думка малолітніх дітей, які пояснили, що з моменту їх відібрання від матері вони проживають у патронатній родині, де для них створені всі необхідні умови. Востаннє бачили матір в кінці травня 2024 року, коли вона приїздила до них. Після того матір перестала до них приїжджати та навіть спілкуватися по телефону.

Прийшовши до переконання про те, що відповідач тривалий час не приділяє уваги, не бере участі у вихованні дітей, у їх духовному та моральному розвитку, як це передбачено ст. 150 СК України, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують належним харчуванням, одягом, медичним доглядом, лікуванням, як складову виховання. ОСОБА_1 не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не вживаючи заходів до їх проживання з нею, не цікавиться їх долею, не звертаючись до органів опіки та піклування за сприянням у здійсненні своїх батьківських прав і виконанні батьківських обов`язків, суд зважає і на те, що позбавлення батьківських відповідає інтересам дітей.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте у цій справі суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів дійшов висновку, що позивач довела, що відповідач нехтує потребами своїх дітей, порушує їх права на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов'язків. Відповідач не спростувала, що свідомо нехтує обов'язками матері щодо дітей. Факт неявки до суду та не заперечення нею позбавлення її батьківських прав свідчить про відсутність інтересу до дітей та реальне небажання змінити свою поведінку.

Верховний Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, які вказують на нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, обґрунтованим є позбавлення її батьківських прав.

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни ставлення до своїх обов'язків, щодо виховання дітей.

Разом з тим, згідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язок є особистим, а не солідарним.

Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У той же час відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доказів добровільного виконання відповідачем обов`язку утримувати дітей нею не надано і з матеріалів справи цього не убачається.

Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, її непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання нею обов`язку утримувати дітей, у т.ч. у визначеному мінімальному розмірі.

Враховуючи інтереси дітей, їх потреби, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у визначеному позивачем розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами.

Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України

у х в а л и в:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Позбавити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, щомісячно, в розмірі 1598 гривень на рахунок дитини, який буде відкрито на її ім`я в Державному ощадному банку України, починаючи з 19 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

4.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, щомісячно, в розмірі 1598 гривень на рахунок дитини, який буде відкрито на її ім`я в Державному ощадному банку України, починаючи з 19 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

5.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на користь держави 5368 гривень судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Служба у справах дітей Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області, місцезнаходження: 64250, Харківська область, Ізюмський район, с-ще Донець, вул. Центральна, буд. 40, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_1 .

Суддя Стригуненко В.М.