Справа № 756/2639/25
Провадження № 2-з/756/36/25
Оболонський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Пукало А.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про забезпечення позову у межах цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває зазначена цивільна справа за позовом АТ «Сенс Банк», який просив стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 701 210,64 грн.

27.02.2025 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на кошти, що належать ОСОБА_1 , які знаходяться на всіх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ОСОБА_1 , у межах ціни позову 701210,64 грн.

Заява обґрунтована тим, що відповідач, на думку позивача, може вжити заходи, спрямовані на відчуження зазначеного майна, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши заяву, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволення вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову в конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Таким чином, не може бути задоволене клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивачем не наведено жодних обставин, які б вказували на загрозу невиконання можливого рішення суду, не зазначено відомостей, які б свідчили про можливе вжиття відповідачем заходів, спрямованих на ухилення від його виконання, крім того, з позовної заяви вбачається, що відповідач вживала заходи, спрямовані на повернення отриманих коштів.

Розмір позовних вимог у порівнянні з наданими позивачем відомостями про майновий стан відповідача (наявність у її власності 5 об`єктів нерухомого майна) також не свідчить про наявність такого ризику.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Отже, виходячи з оцінки доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості та співмірності вимог позивача щодо забезпечення позову та доказів, наданих на обґрунтування таких доводів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» про забезпечення позову в межах цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.В. Пукало