печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6081/25-ц
пр. № 2-5039/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивачів про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Парус», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

06 лютого 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю та передано 10 лютого 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Одночасно з позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадження №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року задоволено заяву представника позивачів про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у межах виконавчих проваджень №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Проте, в подальшому, вже після звернення до суду із зазначеним вище позовом та заявою про забезпечення цього позову, Позивачам стало відомо, що оскільки були допущені описки по-батькові позивача ОСОБА_2 при винесені ухвал про видачу виконавчого листа від 13 травня 2011 року та дублікату виконавчого листа від 19 січня 2023 року відповідач ТОВ «ФК «Парус» звернувся до суду із заявою про виправлення описки та видачі дублікатів виконавчих листів.

А саме, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року у справі № 6-1150/11 ухвалено: виправити описку в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2011 року та в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року, зазначивши відповідачем/боржником - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ухвалено видати дублікат виконавчого листа № 6-1150/11 на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року по цивільній справі № 6-1150/11, зазначивши правильно боржником - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

На підставі зазначеної ухвали було видано новий дублікат виконавчого листа по справі № 6-1150/11, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 28 січня 2024 року.

12 лютого 2025 року приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Бережному Я. В. від Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Парус» в особі представника надійшла заява про повернення виконавчого документа вих. № 03/02/25-2 від 03 лютого 2025 року у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 (Боржник ОСОБА_2 ) від 30 червня 2023 року у зв`язку з опискою по-батькові боржника.

13 лютого 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Ярославом Вікторовичем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 (Боржник ОСОБА_2 ) від 30 червня 2023 року.

20 лютого 2025 року на поштову адресу позивача ОСОБА_2 від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я. В. надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 13 лютого 2025 року на підставі дублікату виконавчого листа у справі № 6-1150/11, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 28 січня 2024 року, а також долучено приватним виконавцем постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця від 13 лютого 2025 року, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13 лютого 2025 року, постанову про арешт коштів боржника від 13 лютого 2025 року, постанову про арешт майна боржника від 13 лютого 2025 року.

Таким чином, про виправлення описки у виконавчому документі, про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 30 червня 2023 року та про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 13 лютого 2025 року позивач ОСОБА_2 дізнався лише 20 лютого 2025 року.

Тому зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_3 (боржник ОСОБА_2 ) від 30 червня 2023 року, відкритому на підставі дублікату виконавчого листа № 6-1150/1 від 30 травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором від 19 вересня 2008 року № 014/17648/6/23241 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я. В. в якості забезпечення позову на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2025 року втратило сенс та вже не є ефективним.

У зв`язку із вищевикладеним виникла необхідність повторного подання заяви про забезпечення позову про зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_4 (боржник ОСОБА_2 ) від 13 лютого 2025 року, відкритому на підставі дублікату виконавчого листа № 6-1150/11, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 28 січня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором від 19 вересня 2008 року № 014/17648/6/23241 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я. В., до набрання чинності рішенням у цій справі

У відповідності до положень частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Із змісту заяви та додатків до неї вбачається, що предметом спору, у цілях якого було подано заяву про забезпечення позову, є визнання припиненими правовідносин за кредитним.

Згідно з приписами частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У заяві зазначається, що у 2019 році позивач ОСОБА_1 у добровільному порядку погасила кредиторові «ФК «ПАРУС» всю суму заборгованості за кредитним договором від 19 вересня 2008 року № 014/17648/6/23241 у розмірі 368 814, 00 грн, що підтверджується платіжними квитанціями АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 12 листопада 2019 року на суму 100 000, 00 грн № 0.0..1 від 13 листопада 2019 року на суму 108 000, 00 грн, № 0.0..1 від 14 листопада 2019 року на суму 100 000, 00 грн, № 0.0..1 від 14 листопада 2019 року на суму 60 814, 00 грн, копії яких наявні у матеріалах виконавчих проваджень № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6, договором про погашення заборгованості від 01 листопада 2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Парус» та актом про погашення заборгованості до даного Договору від 15 листопада 2019 року. Так, договором про погашення заборгованості від 01 листопада 2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Парус» сторонами було визначено розмір заборгованості за кредитним договором № 014/17648/6/23241 від 19 вересня 2008 року на день укладення цього договору у сумі 368 814, 00 грн (п. 1.1. цього договору), а також термін погашення цієї заборгованості, а саме до 01 грудня 2019 року (п. 2.3. цього договору).

Актом про погашення заборгованості від 15 листопада 2019 року до Договору, підписаним директором ТОВ «Фінансова компанія «ПАРУС» Свідерським С. С. (кредитором) та ОСОБА_1 (боржником) сторони підтвердили, що боржником сплачена, а кредитором отримана у повному обсязі заборгованість по договору про погашення заборгованості від 01 листопада 2019 року у розмірі 368 814, 00 грн та сторони не мають жодних претензій одна до одної.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово зверталися до приватного виконавця Бережного Я. В. з заявами про закриття вказаних виконавчих проваджень у зв`язку з добровільним виконанням ОСОБА_1 і ОСОБА_2 рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 грудня 2010 року 3 1648/10 та узгодженням із стягувачем суми боргу, зокрема на підставі договору про погашення заборгованості від 01 листопада 2019 року, проте безрезультатно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника), покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, суд приходить до висновку про доцільність задовольнити заяву про забезпечення позову, а саме вжити захід забезпечення позову, передбачений пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України, як достатній на даній стадії судового розгляду для забезпечення позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє здійснення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа до розгляду питання по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 1-6, 15, 19, 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_4 (боржник ОСОБА_2 ) від 13 лютого 2025 року, відкритому на підставі дублікату виконавчого листа № 6-1150/11, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 28 січня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором від 19 вересня 2008 року № 014/17648/6/23241 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Ярославом Вікторовичем, до набрання чинності рішенням у цій справі.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя І. В. Литвинова