ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 березня 2025 року

м. Харків

справа № 646/8689/23

провадження № 22-ц/818/345/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Тичкової О.Ю., Шабельнікова С.К.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 червня 2024 року в частині витрат на професійну правничу допомогу, постановлене суддею Благою І.С.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 червня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Зазначає, що в статті 134 ЦПК України зазначена подія, з настанням якої у відповідача виникає право подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Такою подією є - «подання першої заяви по суті спору», а відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України для відповідача такою першою заявою по суті спору є - «відзив на позовну заяву (відзив)». Відзив на позову заяву поданий представником відповідача 21.02.2024 року не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, вимог про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат, а також до нього не додано доказів на підтвердження понесених витрат або які понесе в майбутньому. Часиною 2 статті 134 ЦПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Проте поданий 28.06.2024 року в якості додатку Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складений 26.06.2024 року, подано в порушення строку встановленого ч. 1 ст. 134 ЦПК України, без клопотання про поновлення строку та без посилання на поважну причину пропуску строку. З урахуванням наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, так як відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції разом з першою заявою по суті спору (відзив) не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи у відшкодуванні таких судових витрат необхідно відмовити, а рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.07.2024 року в цій частині скасувати. Зазначає, що в ході судового розгляду представник позивача звертав увагу суду на відсутність повноважень представника відповідача на представництво інтересів свого клієнта так як додані через «Електронний суд» ордери до документів не підписані адвокатом, відсутня печатка, проте дані ордери не сформовані засобами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд». Так, 25.01.2024 року адвокатом Горобець А.А. подано «Клопотання про перенесення розгляду справи та про ознайомлення з матеріалами справи» до якого додано ордер серії АН № 1344073, який не підписано самим адвокатом. Відповідно до даного ордеру адвокат діє на підставі договору № 25/01/24 від 25.01.2024 року. 28.06.2024 року адвокатом Горобець А.А. подано «Заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу» до якої додано ордер серії АН № 1352206 від 21.02.2024 року, не підписаний адвокатом !!!! З урахуванням правової позиції Верховного Суду в постанові від 29 лютого 2024 року по справі №466/76/22 щодо обов`язковості особистого підпису адвоката в ордері сформованому на офіційному вебсайті Національної асоціації адвокатів України і частковому заповнені бланком ордера на надання правничої (правової) допомоги повноваження адвоката Горобець Алли Анатоліївни в справі № 646/8689/23 не підтверджені належним чином. Щодо використання адвокатом Горобець А.А. двічі ордеру з однією серією та номером АН № 1344073, в якій зазначено різні договори (№ 25/01/24 від 25.01.2024 року та 18/01/21 від 18.01.2021 року). Враховуючи приписи Положення, один згенерований бланк ордеру, якому присвоєна серія і номер є оригіналом і повинен існувати в єдиному примірнику. Використання бланку ордера повторно для представництва різних клієнтів, в різних органах, в різний період часу є порушенням Правил адвокатської етики. Крім того, адвокатом в якості надання правничої допомоги в Акті приймання передачі наданих послуг № 1 від 24.06.2024 року зазначено надання послуг які не відносяться до правової допомоги яку надає адвокат відповідно до вимог ст. 19 та ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: «виготовлення копій документів для суду та відповідача засвідчення їх відповідності оригіналу» в кількості 3 годин. В наведеному переліку виду адвокатської діяльності відсутній послуги з копіювання документів для суду та сторін та їх засвідчення відповідності оригіналу.

Рішення суду оскаржується лише в частині стягнення судових витрат, отже в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи представником відповідача адвокаткою Горобець А.А. 28.06.2024 року подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, до якої додано копії:

- договору №25/01/24 про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2024, який укладено між адвокаткою Горобець А.А. та відповідачем;

- додаткової угоди №1 до договору №25/01/24 про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2024, за умовами якої відповідач протягом 10 днів з моменту її підписання сплачує адвокатці Горобець А.А. гонорар у розмірі 12'000 грн. за представництво інтересів відповідача у Червонозаводському районного суді м.Харкова у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) на суму 12000 грн. за надання наступних послуг: консультації та з`ясування обставин справи, збирання доказів по справі, опрацювання релевантного законодавства, аналіз судової практики, підготовка процесуальних документів, виготовлення копій документів для суду та відповідача з їхнім засвідченням, судове представництво;

- акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 24.06.2024 за вищевказаним договором, а саме: консультації та з`ясування обставин справи (3 години), збирання доказів по справі (5 годин), опрацювання релевантного законодавства (7 годин), аналіз судової практики (5 годин), підготовка процесуальних документів (10 годин), виготовлення копій документів для суду та відповідача з їхнім засвідченням (3 години);

- товарного чеку №1 від 25.01.2024 про сплату відповідачем послуг адвоката на суму 12'000 грн. згідно з договором від 25.01.2024.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині другій статті 134 ЦПК України викладено у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19, від 06 листопада 2024 року у справі № 753/369/21.

Відтак, доводи апелянта щодо відмови у відшкодуванні судових витрат, оскільки відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції разом з першою заявою по суті спору (відзив) не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести, не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Представник позивача звертав увагу суду на відсутність повноважень представника відповідача на представництво інтересів свого клієнта так як додані через «Електронний суд» ордери до документів не підписані адвокатом, відсутні печатка, проте дані ордери не сформовані засобами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд».

Колегія суддів з приводу таких доводів зазначає таке.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з частинами першою-третьою статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Матеріали справи містять ордер адвоката Горобець А.А., оформлений належним чином, підписани адвокатом та містить печатку.(а.с 51).

Стосовно доводів апелянта щодо використання адвокатом Горобець А.А. двічі ордеру з однією серією та номером АН № 1344073, в якій зазначено різні договори (№ 25/01/24 від 25.01.2024 року та 18/01/21 від 18.01.2021 року), колегія суддів зазначає, що представник відповідача звертався до суду із заявою (а.с. 69), де зазначав, що договір про надання правничої допомоги містить описку, та залучив до матерілаів справи копію договору з виправленими недоліками.

Таким чином, представником позивача не було допущено порушень ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Доводи стосовно зазначення в ордері іншого договору, не залученого до матеріалів справи не є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки витрати стягуються на підставі договору та акту виконаних робіт.

Стосовно суми витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19).

Колегією суддів враховується положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що вимоги апеляційної скарги щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

На думку колегії суддів, наявні в матеріалах справи докази є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному судом розмірі, оскільки він доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумності та необхідності таких витрат, та доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 червня 2024 року в частині витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

С.К. Шабельніков