ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1701/25 Справа № 201/6099/24 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року в цивільній справі номер 201/6099/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

30 вересня 2024 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Негробовим О.В. подано до суду першої інстанції за допомогою системи «Електронний суд» заяву про стягнення понесених судових витрат в розмірі 20000,00 грн, яка надійшла до суду 01 жовтня 2024 року.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19670,00 грн.

Із вказаним додатковим рішенням не погодився відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати додаткове рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, відповідно до якого відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Доводами апеляційної скарги наведено, що додаткове рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розмір гонорару адвоката за надання професійної допомоги є не співмірним із складністю справи та наданими послугами адвоката, з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову. Підготовка позовної заяви до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже ця справа не є складною, (у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не

змінювалося), що не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

У відзиві позивач заявляв про неспівмірность витрат на правничу допомогу. Однак зазначив, що не може подати клопотання про зменшення розміру з огляду на те, що позивачем не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Відповідач не отримував доказів понесення судових витрат, як и не отримував заяву про ухвалення додаткового рішення. Тому, будь-які докази, які були долучені до заяви про ухвалення додаткового рішення, не можуть братися до уваги, оскільки вони не були надіслані (надані) ПрАТ «СК «Універсальна».

Місцевий суд на все вищевикладене уваги не звернув та дійшов помилкового та передчасного висновку про задоволення вимог заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Негробов О.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу на додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року в цивільній справі №201/6099/24 залишити без задоволення в повному обсязі.

Позивач вважає, що відповідач ПрАТ «СК «Універсальна» у апеляційній скарзі належним чином не довів завищеність витрат позивача на правничу допомогу.

Доводи ПрАТ «СК «Універсальна» щодо необхідності дотримання позивачем вимог ч. 9 ст. 83 ЦПК України під час подання заяви про ухвалення додаткового рішення є помилковими та такими, що не підлягає врахуванню у цій справі, оскільки вони стосуються інших процесуальних обставин.

Позивачем було дотримано всіх вимог законодавства, надано всі необхідні документи, які підтверджують обсяг та вартість наданої йому адвокатом Негробовим О.В. правничої допомоги. Враховуючи вищенаведене, доводи сторони відповідача щодо відшкодування позивачеві витрат на правничу допомогу ґрунтуються на припущеннях, не підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому не підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

Під час розгляду справи у Дніпровському апеляційному суді витрати позивача на правничу допомогу не будуть перевищувати 4000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині розподілу судових витрат, апеляційний суд переглядає законність ухваленого судового рішення в цій частині

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що на підтвердження факту понесених позивачем судових витрат на правову допомогу надано:

- додаткову угоду №1 від 08.03.2024 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.03.2024 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Негробовим О.В., в пункті 2 якої наведено розмір гонорару адвоката, загальну сума якого складатиме не більше 25000,00 грн (а.с. 49-49зв, том 2);

- акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.03.2024 року та додаткової угоди №1 від 08.03.2024 року до зазначеного вище договору (а.с. 50, том 2);

- квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 08.03.2024 року на суму 3000,00 грн, №17 від 27.05.2024 року на суму 7000,00 грн, №35 від 30.09.2024 року на суму 10000,00 грн сплачені ОСОБА_1 на рахунок АБ «Олександра Негоробова» з підставою - «оплата правничої допомоги згідно договору про надання правничої допомоги від 08.03.2024 року та додаткової угоди №1 від 08.03.2024 року» (а.с. 50зв, том 2).

Стягуючи з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості цих витрат в певному обсязі.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, додані до заяви про ухвалення додаткового рішення документи є доказами витрат позивача на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Судом встановлено, що на підтвердження факту понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу надано:

- додаткову угоду №1 від 08.03.2024 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.03.2024 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Негробовим О.В., в пункті 2 якої наведено розмір гонорару адвоката, загальну сума якого складатиме не більше 25000,00 грн;

- акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.03.2024 року та додаткової угоди №1 від 08.03.2024 року до зазначеного вище договору;

- квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 08.03.2024 року на суму 3000,00 грн, №17 від 27.05.2024 року на суму 7000,00 грн, №35 від 30.09.2024 року на суму 10000,00 грн сплачені ОСОБА_1 на рахунок АБ «Олександра Негоробова» з підставою - «оплата правничої допомоги згідно договору про надання правничої допомоги від 08.03.2024 року та додаткової угоди №1 від 08.03.2024 року».

Проте, доказів направлення позивачем відповідачу заяви про стягнення понесених судових витрат з доказами на підтвердження зазначених судових витрат матеріали справи не містять.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів, (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладеним у додатковій постанові від 21 серпня 2019 року у справі №922/2821/18, у випадку недотримання заявником вимог щодо належного направлення відповідних копій документів іншій стороні, а також у разі ненадання суду доказів підтвердження факту такого надсилання суд з огляду на положення статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не може брати до уваги докази понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду відповідної заяви, адже відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення з цього питання.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі №910/14138/18 Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду зробив висновок про те, що склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підлягає доведенню, порушення заявником свого процесуального обов`язку та ненаправлення іншій стороні копій доказів на підтвердження дійсності понесення витрат на правничу допомогу призводить до порушення принципу змагальності, неможливості іншим учасникам судового розгляду ознайомитись із їхнім змістом, позбавляє можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку.

У постанові від 15 листопада 2023 року у справі №308/7190/21 Верховний Суд висловив позицію, відповідно до якої, встановивши порушення установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме: ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу (докази), суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволені заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заяви про стягнення понесених судових витрат, оскільки до неї не додано доказів направлення її з доданими до неї доказами відповідачу, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасуванні додаткового рішення.

Відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» задовольнити.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , інтересах якого діє адвокат Негробов Олександр Вікторович, про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: