Провадження № 2/466/1003/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

03.12.2024 ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача невиплачене страхове відшкодування (франшизу) в розмірі 1600 грн та моральну компенсацію у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31 серпня 2024 року, сталась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу позивача та транспортного засобу відповідача. В даній ДТП винним було визнано ОСОБА_4 , тому позивач отримала часткову компенсацію від страхової компанії відповідача - АТ СК «Інго» з вирахуванням франшизи 1 600 грн. Зазначає, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, відтак вважає що з відповідача слід стягнути суду невиплаченого страхового відшкодування (франшизи). Також просить стягнути з відповідача моральну шкоду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Баєвої О.І. від 14 січня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Таким чином, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 31 серпня 2024 року, сталась дорожньо - транспортна пригода в м. Львів на перехресті вул. Під Дубом, 76 та пр. Чорновола, за участю транспортного засобу LEXUS ES д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу відповідача MAN 12.250 д.н.з. НОМЕР_2 під Керуванням ОСОБА_3

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 31.08.2024 ОСОБА_3 свою вину у вчиненні ДТП визнав.

Як вбачається зі страхового акту №7588707 від 12.11.2024, сума збитку склала 37758,40 грн та за умовами страхування підлягає відшкодуванню сума 36158,40 (з вирахуванням розміру франшизи). Розмір франшизи складає 1600 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив франшизу позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає відповідача таким, що повинен відшкодувати йому завдану матеріальну та моральну шкоду, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник, відповідно до ст. 386 ч. 3 ЦК України.

Положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Згідно зі ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2024 № 1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Статтею 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 36.6 Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач отримала часткову компенсацію від страхової компанії Відповідача - АТ СК «Інго» у розмірі 36158,40 з вирахуванням суми франшизи у розмірі 1600 гривень.

Оскільки відповідачем, як особою, відповідальною за завдання матеріальної шкоди в добровільному порядку не була сплачена сума франшизи, тож ця сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При вирішенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступним.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що неправомірні дії відповідача виразились у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження її майна та неможливості нормального користування ним, порушився її звичний спосіб життя. Окрім цього, позивач переживала моральні страждання з приводу невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати франшизи.

За таких обставин, суд вважає, що своїми діями відповідач завдав моральної шкоди позивачеві, яку остання оцінює в сумі 3000 гривень, яка не перевищує 1 розміру мінімальної заробітної плати та підлягає відшкодуванню у повному обсягу.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279,280-283, 354 ЦПК України

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 1600 грн ( одна тисяча шістсот гривень) та моральну шкоду у розмірі 3000 грн (три тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Добросин.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .

Суддя О. І. Баєва