Справа № 523/948/25
Провадження №2-о/523/106/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в місті Одеса, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , виданого Управлінням житлово-комунального господарство виконкому Одеської міської ради народних депутатів 22 липня 1993.

Заява мотивована тим, що у означеному свідоцтві про право власності на житло було допущено неправильне написання ім`я та по-батькові заявника, а саме замість « ОСОБА_3 » було записано « ОСОБА_4 ». Таке не збігається з даними зазначеними про нього у паспорті. Вказана розбіжність перешкоджає йому в реалізації права власності. У внесенні виправлення йому було відмовлено органом приватизації та рекомендовано звернутися до суду.

Встановлення цього факту заявнику необхідно для реалізації своїх прав, як власника квартири.

Заявник в судове засідання не з`явився. Від його представника адвоката Тельманшона М.С. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_2 направила заяву в якій просить провести розгляд справи за її відсутності.

Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що кореспондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Матеріалам справи встановлено, що 08.05.1992р. на ім`я ОСОБА_2 виконавчим комітетом Одеської міської ради виданий обмінний ордер на житлове приміщення №2248 серії БО, яким було надано право на її вселення в квартиру АДРЕСА_1 разом з сином, ОСОБА_1 .

22.07.1993р. Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено право спільної власності: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Свідоцтво було видане на підставі розпорядження органу приватизації 22.07.1993р. № 17068, зареєстрованого і записано у реєстровій книзі №12-1268.

Згідно свідоцтва про народження серії ДИЗ НОМЕР_1 , складаного російською мовою, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі народився « ОСОБА_1 ». Його батьками записані: « ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ».

Паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 14.11.2007р. був паспортизований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Одеса, Україна. Згідно відмітки на 11 аркуші паспорту, останній з 28.05.2004р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, оцінка наданих суду доказів, як кожного окремо так і у їх сукупності, доводить той факт, що в свідоцтві про право власності на житло від 22.07.1993р. виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, ім`я та по-батькові ОСОБА_1 було помилково записано, як « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_3 ». Такі відомості про особу не збігаються з відомостями зазначеними у паспорті громадянина України - ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність заяви та можливість в судовому порядку встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло від 22.07.1993р.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 ч.1 ст.315, 319 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_3 ) свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 1993р. на квартиру АДРЕСА_1 , виданого Управлінням житлово-комунального господарство виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 22 липня 1993р., № 17068, зареєстрованого за № 12-1268, на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 04 березня 2025р.

Суддя