Справа № 353/1123/24
Провадження № 2/353/66/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н. І.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилів Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Адвокат Андрусенко І.Я., який представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 63651 грн. 00 коп. та 4543 грн. 70 коп. витрат за проведення експертизи. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20.01.2024 року о 12 год. 50 хв. в с. Антонівка Тлумацької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області на автодорозі Н-18 «Івано-Франківськ Тернопіль» км. 23+100, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «BMW M4», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки та скоїла зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Land Criiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортний засіб марки «Toyota Land Criiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_2 здійснив лобове зіткнення з транспортним засобом марки «Citroen C4», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушила п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Власником транспортного засобу марки «Citroen C4», д.н.з. НОМЕР_3 , є позивач ОСОБА_1 .

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2024 року по справі № 353/70/24 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «BMW M4», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213803394, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 160000 грн.

За фактом звернення до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» щодо відшкодування завданої шкоди, останнє повідомило листом від 01.03.2024 року № 37305/ПВ-31, що страхове відшкодування за завдані збитки складає 155000 грн. та буде перераховане протягом 5 робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату.

Листом від 14.03.2024 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомило, що суму страхового відшкодуваня було узгоджено із позивачем та виплачено у розмірі 155000 грн. Проте, дана сума не покриває завданих збитків.

Позивач звернувся до Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Україна з заявою від 27.03.2024 року для проведення транспортно-товарознавчої експертизи. Відповідно до висновку експерта від 30.04.2024 року № СЕ-19/109-24/4312-АВ, вартість матеріального збитку, який завданий транспортному засобу позивача, внаслідок завданих йому пошкоджень станом на 20.01.2024 року становила 218651 грн. Вартість проведення експертизи становить 4543 грн. 70 коп.

Таким чином, різниця між страховою виплатою (155000 грн) та визначеною вартістю матеріальних збитків визначених експертизою (218615 грн.) становить 63651 грн.

З метою добровільного відшкодування завданої шкоди позивачу, було направлено адвокатські звернення до відповідача із проханням добровільно врегулювати дану ситуацію, однак відповідач жодної відповіді на надав, коштів не відшкодував.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2024 року прийнято до розгляду дану справу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження о 14 год. 00 хв. 18.12.2024 року без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Однак, у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, дану цивільну справу було неодноразово відкладено та викликано сторін в судове засідання, з метою заслухання їх усних пояснень в приміщення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак його представник адвокат Андрусенко І.Я. через систему «Електронний суд» надіслав заяву (а.с. 99), в якій просив дану справу розглянути без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги позивач підтримав, проти винесення заочного рішення позивач не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 84, 98).

У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.ст. 15,16 ЦК України вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2024 року по справі № 353/70/24 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Постанова набрала законної сили 23.03.2024 року (а.с. 8). Даною постановою встановлено, що 20.01.2024 року о 12 год. 50 хв. в с. Антонівка Тлумацької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області на автодорозі Н-18 «Івано-Франківськ Тернопіль» км. 23+100, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «BMW M4», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки та скоїла зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Land Criiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортний засіб марки «Toyota Land Criiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив лобове зіткнення з транспортним засобом марки «CitroenC4», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушила п. 12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Нормами частини 6 статті 82 ЦПК встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП встановлена постановоюТлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2024 року, яка набрала законної сили.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 7), власником транспортного засобу марки «Citroen Grand C4 Picasso», д.н.з. НОМЕР_3 , є позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транпортних засобів № ЕР.213803394, 22.03.2023 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування на строк дії з 00 год. 00 хв. 01.04.2023 року по 24 год. 00 хв. 31.03.2024 року включно на транспортний засіб: «BMW M4», д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160000 грн. (а.с. 80).

Листом № 37305/ПВ-31 від 01.03.2024 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомило позивача ОСОБА_1 про те, що департаментом обслуговування збитків ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» розглянуто справу № 37305 відносно події, яка мала місце 20.01.2024 року та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Сума збитків складає 155000 грн. Страхове відшкодування в розмірі 155000 грн буде перерераховано протягом 5 робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату (а.с. 10).

Листом № 490-31 від 14.03.2024 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомило представника позивача адвоката Андрусенка І.Я. про те, що суму страхового відшкодування по страховій справі № 37305 було узгоджено між ОСОБА_1 (позивач) та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно заяви узгодження було виплачено страхове відшкодування в розмірі 155000 грн. (а.с. 11).

Відповідно до висновку експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № СЕ-19/109-24/4312-АВ від 30.04.2024 року (а.с. 12-27) вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ «Citroen Grand C4 Picasso», 2011 року випуску об`ємом двигуна 1,6 л внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 20.01.2024 року становила 218651 грн. Вартість проведення експертизи становить 4543 грн. 70 коп. (а.с. 28).

Різниця між вартістю матеріальних збитків визначених експертизою та страховою виплатою та становить 63651 грн. (218651 грн. - 155000 грн. = 63651 грн.).

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Нормами ст. 1194 ЦК встановлено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

З метою добровільного відшкодування завданої шкоди позивачу 21.06.2024 року було направлено відповідачу ОСОБА_2 адвокатське звернення (а.с. 29, 30), із проханням в добровільному порядку сплатити суму завданого збитку у розмірі 63651 грн. та 4543 грн. 70 коп. витрат за проведення експертизи.

04.07.2024 року на адресу відповідача ОСОБА_2 повторно було направлено адвокатське звернення (а.с. 31, 32), із проханням добровільному порядку сплатити суму завданого збитку у розмірі 63651 грн. та 4543 грн. 70 коп. витрат за проведення експертизи.

Станом на час розгляду справи заподіяна шкода відповідачем ОСОБА_2 залишається несплаченою, жодних повідомлень з приводу її відшкодування не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, та те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів суду не надала, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дородньо-транспортної пригоди, в розмірі 63651 грн. 00 коп.

Також з відповідача слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 на відшкодування витрат за проведення експертизи в розмірі 4543 грн. 70 коп. (квитанція № 0.0..1 від 02.04.2024 року, а.с. 28).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. (квитанція ID:7551-3475-0663-4082 від 14.11.2024 року, а.с. 33).

На підставі викладеного, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 15, 16, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , НОМЕР_7 (Шістдесят три тисячі шістсот п`ятдесят одна) грн. 00 коп. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дородньо-транспортної пригоди, та 4543 (Чотири тисячі п`ятсот сорок три) грн. 70 коп. на відшкодування витрат за проведення експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. понесених позивачем судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. ЛУЩАК