ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3688/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Овчаренко К.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Кузнєцова Д.О.,

представника відповідача - адвоката Буліменка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

У С Т А Н О В И В:

15.07.2024 представник позивача - адвокат Кузнєцов Д.О. в інтересах позивачки звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Просить суд:

1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 з дня подачі позову і до повноліття дитини.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня подачі позову і до одужання дитини або до повноліття дитини, а саме витрати на:

- заняття з нейрокорекції і поведінкової терапії дитини - у розмірі 8 000,00 грн щомісяця

- проведення МРТ головного мозку з седацією та нічного моніторингу ЕЕГ дитини - у розмірі 10 985,00 грн щороку

- придбання для дитини меблів та побутової техніки в розмірі 44 050,00 один раз на 5-ть років;

- витрати на оздоровлення дитини - у розмірі 20 000,00 - один раз в два роки - до досягнення дитиною повноліття

3. Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 10 000,00 грн, які складаються з витрат на правничу допомогу.

На обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Сторони у справі перебували в шлюбі з 31 травня 2012 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації шлюбів Постаджилар Муніципалітету району Байракли, Турецька Республіка, реєстраційний номер запису про шлюб: 286. Це підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер свідоцтва 286 від 12 вересня 2012 року про укладення шлюбу міжнародного зразка згідно Паризької Конвенції від 12 вересня 1974 року.

В шлюбі у сторін народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сімейні відносини у сторін не склались, 27.06.2024 Дарницький районний суд м. Києва розглянув справу №753/6077/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, ухвалив рішення, яким шлюб розірвав.

Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Син сторін страждає на хронічне психічне захворювання - аутизм.

Відповідно до п. 3 Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №917 від 21 листопада 2023 року, особам віком до 18 років комісіями встановлюється категорія «дитина з інвалідністю», а особам віком до 18 років, які мають виключно високу міру втрати здоров`я та надзвичайну залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія «дитина з інвалідністю підгрупи А».

ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю підгрупи А, про що свідчить медичний висновок № 887 від 12.12.2023.

До позову також додає копію індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 1243. Згідно індивідуальної програми реабілітації син сторін має третій ступінь обмеження. Так, він обмежений до самообслуговування, до пересування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до навчання. Отже, він потребує в першу чергу значних зусиль для догляду за ним. Позивачці доводиться багато часу витрачати на дитину. У зв`язку з тим, що вона здійснює постійний догляд за дитиною, то не може влаштуватись на роботу.

Крім того, позивачка сама має інвалідність 3-ї групи. Отримує пенсію. Отже, фактично її доходом є пенсія по інвалідності.

Стан здоров`я дитини такий, що він потребує значних постійних витрат на його догляд, лікування та реабілітацію. Витрати на утримання є занадто високими, оскільки ОСОБА_4 швидше за звичайне зношує речі.

За мінімальними підрахунками на утримання дитини на побутові потреби (харчування, одяг (враховуючи зимові куртки, комбінезони, натільну білизну, кофти, штани, шапки, шкарпетки і т.ін.), ортопедичне взуття (2 пари на рік), кросівки для спорту, шкільний рюкзак та канцелярію, окуляри (2 пари), внесок за заняття спортом, спортивний інвентар, іграшки, книжки, миючі засоби та інші господарські товари, ліки) необхідно 18 000,00 грн на місяць.

Дитина хоче займатись (і їй це вкрай потрібно для розвитку) малюванням/ліпленням/конструюванням, стрибками на батуті та музикою. Умовно на місяць це коштує 1 500,00 - 2 000,00 грн

Для догляду за дитиною вкрай необхідна побутова техніка та меблі: кухонна плита; бойлер; телефон для шкільних занять онлайн; пральна машина; холодильник; ліжко; шафа для речей. На цей час позивачка вже придбала за власні кошти кухонну плиту, а також оформила кредит для придбання бойлера та телефону. Для дитини дуже потрібна пральна машина, оскільки дитина настільки сильно забруднює речі, та постільну білизну, що доводиться прати по декілька разів кожен день. Пральна машина, яка у позивачки є, не витримує навантаження та вже вийшла з ладу - протікає. Також вийшов з ладу холодильник.

Дитина дуже потребує окремого ліжка (на сьогодні спить з матір`ю) і шафу для речей. Вартість ліжка з матрацом становить (6 534,00+6 554,00) 13 088,00 гривень, а шафи 6 316,00 гривень. Без вказаних меблів та побутової техніки не можливо задовольнити базові потреби дитини.

Всього на придбання меблів та побутової техніки необхідно 88 100,00 грн Розмір 1/2 частини від вартості меблів та побутової техніки становить 44 050,00 грн Позивач вважає, що ця сума повинна сплачуватись відповідачем із розрахунку один раз на 5-ть років.

Вважає за потрібне пояснити, що ОСОБА_4 є особливою дитиною. Він в емоційному пориві може з усієї сили стрибнути на ліжко, кинути річ в будь-яку сторону та т. ін. Це призводить до швидкого руйнування меблів, речей, побутової техніки.

Витрати на реабілітацію дитини: Згідно до консультативного висновку лікаря-невролога дитячого від 08.09.2023 ОСОБА_4 рекомендовані, серед іншого: заняття вправами на корекцію (роліки); ЕЕГ моніторинг для уточнення діагнозу, МРТ Контроль.

Нейрокорекція і поведінкова терапія це досить коштовні заняття. Якщо навіть мінімально по 2 заняття на тиждень (хоча цього мало), то це виходить мінімум 16 000,00 грн на місяць. Нічний моніторинг електроенцефалограмма коштує 13 000,00 грн ЕЕГ моніторинг необхідно проводити один раз на рік. МРТ головного мозку з наркозом коштує 8 970,00 грн МРТ головного мозку з анестезією необхідно робити не частіше 1 разу на рік.

Крім того, син, як дитина з інвалідністю потребує літнього оздоровлення біля моря. Витрати на оздоровлення дитини становлять 20 000,00 гривень.

1/2 витрат на дитину складає:

1) на харчування, одяг, побутові потреби, ліки - 9 000,00 на місяць

Витрати на придбання приладдя для малюванням/ліпленням/конструювання - 10 000,00 щомісяця

2) на придбання побутової техніки: мобільного телефону для онлайн занять, бойлера, пральної машини холодильника, ліжка, матраца, шафи для речей - 44 050,00 один раз на 5-ть років

3) на нейрокорекцію і поведінкову терапію - 8 000,00 грн щомісяця

4) МРТ головного мозку з седацією - 4 485,00 - один раз на рік. Нічний моніторинг електроенцефалограми раз на рік 6 500,00 грн Разом - 10 985,00 грн раз на рік.

5) на літнє оздоровлення дитини біля моря - 10 000,00 грн раз на рік, або 20 000,00 раз в два роки.

До позову додає роздруківки, які містять вартість послуг, побутової техніки та меблів.

Відповідач ухиляється від виконання обов`язків, передбачених ст. 180 Сімейного кодексу України щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття. Фактично відповідач лише інколи надсилає незначні суми на утримання дитини. Позивачці самій дуже складно в сучасних економічних умовах забезпечити дитину всім необхідним для її нормального розвитку. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини.

Інших аліментних зобов`язань відповідач не має.

Згідно положень ст. 185 СК України батько дитини повинен брати участь у додаткових витратах на дитину. Однак, відповідач такої допомоги не надає.

Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається з витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачка подала:

- копію договору про надання юридичних послуг, укладеного між нею та адвокатом Кузнєцовим Д.О., від 29.05.2024

- копію квитанції про сплату юридичних послуг

- копію свідоцтва на право здійснення адвокатської діяльності

- копію акт).

Зазначає, що адвокатом станом на дату складання позовної заяви виконано наступний обсяг робіт: ознайомлення з документами; складання позовної заяви; підбір, систематизація, розмноження додатків до позову; направлення позову до суду.

18.10.2024 представник відповідача - адвокат Буліменко Є.В. подав відзив, у якому вважає заявлені позовні вимоги як в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільної дитини, так і в частині стягнення додаткових витрат на дитину необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства, зважаючи на викладене нижче.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами другою та третьою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Необхідними умовами присудження судом до стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини є проживання дитини разом з одержувачем аліментів, а також невиконання відповідачем зобов`язань щодо утримання дитини. Лише за сукупності вказаних вище умов присудження судом до сплати аліментів відповідатиме вимогам законодавства.

Спільна дитина Позивачки та Відповідача проживає разом з Позивачкою, що не заперечується сторонами.

Відповідач на даний час проживає у Федеративній Республіці Німеччина та регулярно переказує грошові кошти Позивачці на утримання дитини.

Так, 29.09.2022 Відповідач перерахував Позивачці грошові кошти в сумі 300,00 євро,

28.10.2022 р. - в сумі 300,00 євро,

19.01.2023 р. - в сумі 300,00 євро,

06.05.2023 р. - в сумі 500,00 євро,

03.06.2023 р. - в сумі 400,00 євро,

05.08.2023 р. - в сумі 250,00 євро,

02.09.2023 р. - в сумі 250,00 євро,

06.11.2023 р. - в сумі 600,00 євро,

27.12.2023 р. - в сумі 10 000,00 грн,

03.02.2024 р. - в сумі 400,00 євро,

02.03.2024 р. - в сумі 200,00 євро,

03.04.2024 р. - в сумі 10 000,00 грн,

13.05.2024 р. - в сумі 300,00 євро,

10.06.2024 р. - в сумі 200,00 євро,

30.08.2024 р. - в сумі 200,00 євро,

18.09.2024 р. - в сумі 200,00 євро.

Факт переказу Відповідачем грошових коштів підтверджується відповідними платіжними документами, копії яких додаються до відзиву. Таким чином, твердження Позивачки про те, що дитина перебуває виключно на її утриманні є таким, що не відповідає обставинами справи та не підтвердженим належними та допустимими доказами.

Зважаючи на те, що Відповідач бере участь в утриманні спільної з Позивачкою дитини, тобто, виконує обов`язок, покладений на нього ст. 180 СК України, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн відсутні.

Крім того, зазначає, що Відповідач має захворювання із кодом МКХ-10 НЗЗ.О О К (відшарування та розрив сітківки ока), що підтверджується копією листка непрацездатності, яка додається до відзиву.

Єдиним джерелом доходу Відповідача на даний час є тимчасова допомога для забезпечення прожиткового мінімуму в сумі 752,45 євро, що підтверджується повідомленням про внесення змін щодо тимчасової допомоги для забезпечення прожиткового мінімуму від 26.09.2024, копія якого додається до відзиву.

Позивачка зазначає про здійснення нею постійного догляду за дитиною, через що вона, начебто, не може влаштуватись на роботу, а також про те, що вона є інвалідом 3-ї групи і, фактично, її доходом є пенсія по інвалідності. В цьому контексті звертає увагу суду на те, що у наданих Позивачкою копіях медичних документів зазначено про те, що дитина є особою з інвалідністю з третім ступенем обмеження життєдіяльності, однак, у вказаних документах не зазначено про те, що дитина потребує постійного догляду.

Крім того, Позивачкою не надано доказів того, що вона як особа з інвалідністю 3-ї групи є непрацездатною особою та не може отримувати інших доходів крім пенсії по інвалідності.

Також звертає увагу суду на те, що Позивачка, зазначаючи про те, що на утримання дитини необхідно 18 000,00 грн на місяць, а також 1 500,00 - 2000,00 грн на заняття для розвитку дитини (малювання/ліплення/конструювання, стрибки на батуті та заняття музикою), не наводить жодних розрахунків та не надає жодного документа в обґрунтування заявленої суми.

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача додаткових витрат, вважає, що вони не підлягають задоволенню, зважаючи на викладене нижче.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Основною відмінністю між аліментами та додатковими витратами на дитину є те, що аліменти - це кошти, призначені для утримання дитини з метою забезпечення її базових матеріальних умов для життя (оплата харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя тощо), в той час як додаткові витрати стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов (постанова Верховного Суду від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19).

Позивачка просить стягнути з Відповідача 44 050,00 грн витрат на придбання для дитини меблів та побутової техніки. Однак, такі витрати не включаються до передбачених ст. 185 СК України додаткових витрат, оскільки вони не пов`язані з особливими обставинами, зумовленими як позитивними, так і негативними фактами.

При цьому слід зазначити, що Позивач та Відповідачка тривалий час спільно не проживають, шлюб між ними розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2024 р. (справа № 753/6077/24), а дитина протягом всього часу постійно проживає з Позивачкою, про що нею, зокрема, зазначено у позовній заяві. При цьому саме Позивачка як той з батьків, з яким проживає дитина, зобов`язана створити належні умови для проживання дитини, що включає в себе, серед іншого, наявність облаштованого меблями та побутовою технікою жилого приміщення, яке перебуває в належному санітарному стані, для проживання дитини, наявність у жилому приміщенні окремої кімнати для дитини тощо.

Позивачка з посиланням на консультативний висновок лікаря-невролога дитячого від 08.09.2023 просить суд стягнути з Відповідача 1/2 частини витрат на нейрокорекцію і поведінкову терапію дитини у розмірі 8 000,00 грн щомісяця, 1/2 частини витрат на проведення МРТ головного мозку з седацією та нічного моніторингу ЕЕГ у розмірі 10 985,00 грн щороку. Слід зазначити, що копія зазначеного вище медичного висновку, на який посилається Позивачка, містить рекомендацію щодо консультації у психіатра та нейропсихолога щодо підтвердження РДУГ, а також проведення для дитини заняття вправами на координацію (ролики). Рекомендацій щодо проведення дитині нейрокорекції та поведінкової терапії (до того ж, щомісяця) консультативний висновок лікаря-невролога дитячого від 08.09.2023 не містить.

Рекомендації щодо проведення дитині психологічної та педагогічної корекції 2 рази на рік (однак, не щомісяця, як про це зазначає Позивачка) у реабілітаційних центрах України містить індивідуальна програма реабілітації дитини-інваліда № 1243 від 13.12.2023. При цьому в якості обґрунтування вимоги про стягнення з Відповідача витрат на нейрокорекцію і поведінкову терапію дитини у розмірі 8 000,00 грн щомісяця Позивачкою надано роздруківку з сайту Центру Neurofleх, який є приватною організацією, де вартість зазначених послуг є суттєво вищою, ніж в аналогічних державних або комунальних організаціях.

Також Позивачкою не надано доказів того, що нею були понесені витрати на нейрокорекцію і поведінкову терапію дитини.

Щодо вимоги Позивачки про стягнення з Відповідача 1/2 частини витрат на проведення МРТ головного мозку з седацією та нічного моніторингу ЕЕГ у розмірі 10 985,00 грн щороку з посиланням на консультативний висновок лікаря-невролога дитячого від 08.09.2023 зазначає, що вказаний медичний висновок дійсно містить рекомендації проводити дитині ЕГГ моніторинг для уточнення діагнозу, а також МРТ контроль, однак, рекомендацій проводити дитині такі дослідження щороку медичний висновок не містить. В якості обґрунтування розміру витрат на проведення зазначених вище досліджень Позивачкою надано роздруківки невідомого походження із явно завищеною вартістю проведення МРТ головного мозку з седацією (8 970,00 грн) та нічного моніторингу ЕЕГ (13 000,00 грн) у закладах охорони здоров`я приватної форми власності, при тому що вартість проведення вказаних досліджень у закладах охорони здоров`я державної або комунальної форми власності є значно нижчою. Крім того, такі дослідження можливо провести за рахунок держави за програмою державних медичних гарантій. Також звертає увагу суду на те, що Позивачкою не надано доказів понесення зазначених вище витрат.

Що стосується вимоги Позивачки про стягнення з Відповідача 1/2 частини витрат на літнє оздоровлення дитини біля моря в розмірі 20 000,00 грн один раз в два роки, зазначає, що відповідно до індивідуальної програми реабілітації дітей-інвалідів № 1243 від 13.12.2023 дитині рекомендовано санаторно-курортне лікування 2 рази на рік у санаторії «Салют», який зареєстровано за адресою: вул. Цісик Квітки, буд. 20, м. Київ, 04075. Твердження Позивачки про те, що дитина потребує оздоровлення саме на морі не підтверджується наданими самою ж Позивачкою медичними документами. В цьому контексті слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 17.01.2019 (справа № 720/1119/17) погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відпочинок на море, вартість поїздки на море, придбаних медикаментів першої необхідності та харчування не є особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, які потребують додаткових витрат з боку іншого з батьків, і що для віднесення витрат, пов`язаних з відпочинком дітей на морі, до додаткових витрат позивачка повинна була довести, що таке лікування було рекомендовано відповідною лікарською установою. Крім того, Позивачкою не було надано розрахунку витрат, пов`язаних з відпочинком дитини на морі, в обґрунтування вимоги про стягнення з Відповідача 1/2 частини вказаних витрат в розмірі 20 000,00 грн, а також доказів на підтвердження понесення Позивачкою вказаних витрат.

Відповідач наголошує на тому, що він бере участь в утриманні дитини шляхом регулярного переказу грошових коштів Позивачці, а також не відмовляється від додаткових витрат на дитину за умови, що ці витрати дійсно викликані особливими обставинами та розмір яких є обґрунтованим.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 6 000,00 грн витрат за нотаріально посвідчений переклад документів з німецької на українську мову, а також 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, всього - 18 000,00 грн

Зважаючи на викладене вище, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Додатки: 1. Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 0039294 від 19.03.2024 р. 2. Копії платіжних документів про перерахування коштів на утримання дитини Позивачці. 3. Копія повідомлення про внесення змін щодо тимчасової допомоги для забезпечення прожиткового мінімуму від 26.09.2024 р. 4. Копії листків непрацездатності Відповідача від 30.04.2024 р. та від 06.05.2024 Р5. Копія позовної заяви Позивачки до Відповідача у цивільній справі № 753/14850/24 про визначення місця проживання дитини. 6. Копія ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15.08.2024 р. про відкриття провадження у цивільній справі № 753/14850/24. 7. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців щодо Дитячого спеціалізованого санаторію «Салют». 8. Докази направлення відзиву Позивачці. Представник Відповідача, Адвокат Буліменко Є. В

08.11.2024 в системі «Електронний суд» представник позивачки адвокат Кузнєцов Д.О. подав додаткові пояснення, у яких виклав наступні доводи проти відзиву:

По-перше: У відзиві на позов Відповідач вказав: «Позивач на даний час проживає у Федеративній Республіці Німеччині та регулярно переказує грошові кошти Відповідачці на утримання дитини. Так, 29.09.2022 року Відповідач перерахував Позивачці грошові кошти в сумі 300, євро, 28.10.2022 р - в сумі 300,00 євро, 19.01.2023 р - в сумі 300,00 євро, 06.05.2023 р - в сумі 500,00 євро, 03.06.2023 р. - в сумі 400 євро, 05.08.2023 р - в сумі 250,00 евро, 02.09.2023 р. - в сумі 250,00 євро, 06.11.2023 р - в сумі 600,00 євро, 27.12.2023 р. - в сумі 10 000,00 грн, 03.02.2024 р. - в сумі 400,00 євро, 02.03.2024 р. - в сумі 200,00 євро, 03.04.2024 р. - в сумі 10 000,00 грн, 13.05.2024 р - в сумі 300,00 євро, 10.06.2024 р. - в сумі 200,00 євро, 30.08.2024 р. - в сумі 200,00 євро, 18.09.2024 р. - в сумі 200,00 євро». Фактично з цих грошових коштів лише частина надійшла на утримання дитини.

Так, 19 січня 2023 року відповідач прислав позивачці переказ на суму 300 євро. Однак, ці кошти були надіслані частково для сплати за Відповідача ЄСВ за жовтень-грудень 2022 року, оскільки ОСОБА_2 мав статус фізичної особи - підприємця. До пояснень додає копію платіжної інструкції від 14.01.2023 на суму 4 422,00 грн

06.05.2023 відповідач прислав позивачці переказ на суму 500 євро. Однак, частина цих коштів була надіслана для сплати за Відповідача ЄСВ. До пояснень додає копію платіжної інструкції від 14.01.2023 на суму 4422,00 гривень.

06.11.2023 відповідач прислав позивачці переказ на суму 600 євро. Ці кошти їй були надіслані для того, щоб я вона обміняла на гривні та повернула Відповідачу. До пояснень додає копію платіжної інструкції від 09.11.2023 на суму 18 800,00 гривень про перерахування коштів ОСОБА_2

03.02.2024 року відповідач прислав позивачці переказ на суму 400 євро. Відповідачем ці кошти були надіслані їй для того, щоб позивачка обміняла їх на гривні та повернула відповідчу. До пояснень додає копії платіжних інструкцій від 03.02.2024 на суму 4000,00 гривень та від 03.02.2024 на суму 4068,00 гривень про перерахування коштів ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що перекази від відповідача надходять нерегулярно і зі значними перервами. З лютого по квітень 2022 року грошових коштів від Відповідача на утримання дитини не надходило, так само не надходило їх в липні, жовтні 2023 року, в січні, липні 2024 року. В цей період позивачка годувала дитину і забезпечувала усім необхідним за власні кошти. Відповідач стверджує, що позивачка, ніби то, навела у позові маніпулятивні твердження про перебування дитини виключно на її утриманні. Однак, в позові таке твердження відсутнє.

По-друге. У відзиві Відповідач зазначає, що він має захворювання і що його єдиним джерелом доходу на даний час є тимчасова допомога для забезпечення прожиткового мінімуму в сумі 752,45 євро. Наявністю захворювання не є тотожним поняттю непрацездатності. До відзиву Відповідач не додав доказів втрати працездатності, настання інвалідності та т.ін. Стягнення аліментів триватиме до досягнення дитиною 18 років. Отже, при визначенні розміру аліментів не можна виходити з обставин, які носять тимчасовий характер. До хвороби Відповідач мав дохід більше 2 000,00 євро. Однак, він більше 200 євро на дитину не присилав. В той самий час позивачка весь свій дохід витрачаю на дитину. Себе вона обмежую у всьому заради дитини. Вона має інвалідність (в матеріалах справи міститься посвідчення про інвалідність).

По-третє. У відзиві Відповідач вказує, що у наданих позивачкою копіях медичних документів не зазначено, що дитина потребує постійного догляду. Таке твердження відповідача є безпідставним. Постановою Кабінету міністрів України № 917 від 21.11.2013 «Про деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» затверджені Положення про лікарсько-консультативну комісію та Порядок встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям (надалі - Порядок). Цей Порядок визначає механізм, умови та критерії встановлення лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів (далі - комісії) інвалідності дітям. Відповідно до п. 19 Порядку дитині, якій встановлена інвалідність, залежно від міри втрати здоров`я та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді встановлюється категорія «дитина з інвалідністю» або «дитина з інвалідністю підгрупи А». Підставою для встановлення дитині категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А» є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування. Отже, встановлення дитині категорії «Дитина з інвалідністю підгрупи А» - це є законодавче підтвердження того, що дитина потребує постійного стороннього догляду і не здатна до самообслуговування. Відповідач у відзиві не навів посилань на норми чинного законодавства, які б регламентували порядок підтвердження потреби дитини з інвалідністю у постійному сторонньому догляді у інший спосіб, ніж то передбачено Порядком встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженим постановою КМУ № 917 від 21.11.2023. Таким чином, позивачка здійснює постійний догляд за «Дитиною з інвалідністю підгрупи А». Фактично здійснення нею постійного догляду за дитиною з інвалідністю підгрупи А - це і є її роботою.

По-четверте: Відповідач у відзиві вказує, що позивачка не навела жодних розрахунків та не надала жодного документа в обґрунтування сум 1 500,00 -2 000,00 гривень на заняття для розвитку дитини (малювання/ліплення/конструювання, стрибки на батуті). Однак, ці витрати не можливо чітко розрахувати і документально підтвердити. Син є дитиною з особливостями. Для того, щоб розвинути його і щоб він був соціалізованим, треба докладати значних зусиль. Разом з тим дитина має здібності, які прагне розвинути. Він дуже активний, прагне до малювання/ліплення/ конструювання та т.ін. ОСОБА_4 просить купувати йому необхідне для цього. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» … на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже, сторона разом - як батьки, повинні не перешкоджати розвитку дитині, а тільки сприяти та заохочувати. До пояснень додає світлини, на яких зображені нагороди, які отримав ОСОБА_4, беручи участь у забігах. Також на світлинах зображені дипломи ОСОБА_4 , які він отримав у конкурсах з малювання. Для бігу ОСОБА_4 потрібні кросівки, які дуже швидко зношуються. Матеріали для малювання: полотна та пензлики, дорого коштують. Крім того, ОСОБА_4 цікавиться геологією - збирає зразки різних мінералів і гірських порід. ОСОБА_4 періодично просить купувати йому деякі зразки мінералів. Зазвичай вони коштують дорого. Я, як можу, так і займаюсь з дитиною. Моя поведінка має на меті втягнення дитини в соціальне життя і досягнення розвитку її особи, включаючи культурний і духовний розвиток.

По-п`яте: У відзиві Відповідач вказує: «Позивачка просить стягнути з Відповідача 44 050,00 гривень витрат на придбання для дитини меблів та побутової техніки. Однак, такі витрати не включаються до передбачених ст. 185 СК України додаткових витрат, оскільки вони не пов`язані з особливими обставинами, зумовленими як позитивними, так і негативними фактами. .. При цьому саме Позивачка, як той з батьків, з яким проживає дитина, зобов`язана створити належні умови для проживання дитини...». Вказане твердження Відповідача є незмістовним. Права та обов`язки щодо дитини у батьків є рівними (ч.1 ст. 141 СК України). Вимога про стягнення з Відповідача 44 050,00 гривень у якості додаткових витрат на придбання меблів та побутової техніки була заявлена саме через те, що ОСОБА_4 є особливою дитиною. Він через хворобу в емоційному пориві може з усієї сили стрибнути на ліжко, кинути річ в будь-яку сторону та т. ін. Це призводить до швидкого руйнування меблів, речей, побутової техніки. Позивачка забезпечила ОСОБА_4 меблями та побутовою технікою, але вона потребує заміни. Під час шлюбу Відповідач жив в цій же квартирі, де позивачка з сином проживає зараз. За весь час спільного життя він придбав лише ліжко для ОСОБА_4, з якого ОСОБА_4 вже виріс.

По-шосте: У відзиві Відповідач заперечує проти вимоги щодо стягнення витрат на нейрокорекцію і поведінкову терапію дитини у розмірі 8 000,00 гривень. Заперечення він ґрунтує відсутністю відповідних рекомендацій у висновку лікаря-невролога дитячого від 08.09.2023, а також рекомендаціями програми реабілітації дитини-інваліда № 1243 щодо проведення дитині психологічної та педагогічної корекції 2 рази на рік. В програмі реабілітації дитини-інваліда № 1243 від 13.12.2023 вказуються ті заходи, які можуть бути забезпечені на державному рівні, виходячи із базових можливостей.

Позивачка не відмовляється від проходження дитиною психологічної та педагогічної корекції 2 рази на рік згідно програми реабілітації, але для досягнення результату цього недостатньо. Зайняття повинні бути постійними. Більш того в державних установах відсутні фахівці з корекції поведінкової терапії. Такі фахівці є лише в недержавних установах. Слід також враховувати, що не всі фахівці погоджуються працювати з ОСОБА_4. Позивачка як мати дитини, ставить за мету, і докладає усіх для цього зусиль, щоб розвинути дитину, подолати хворобу та втягнути дитину в соціальне життя.

По-сьоме: Відповідач заперечує проти вимоги щодо стягнення витрат на проведення МРТ головного мозку з седацією та нічного моніторингу ЕЕГ у розмірі 19 985,00 гривень. На обґрунтування своєї позиції посилається на відсутність рекомендацій лікарів проводити такі дослідження щороку, а також тим, що такі дослідження можливо провести за рахунок держави за програмою державних медичних гарантій. Лікарями не зазначається в рекомендаціях щодо проведення МРТ щороку. Лікар у консультативному висновку від 08.09.2023 вказує МРТ контроль, що значить з періодичністю робити МРТ головного мозку - тобто приблизно раз на рік. Останнім часом у дитини спостерігаються приступи, у зв`язку з чим необхідні невідкладні обстеження, які включають і МРТ головного мозку. Лікарі рекомендують приватні клініки для проведення МРТ через те, що там якісні результати дослідження. Більш того, відповідач не наводить посилань на норми чинного законодавства, які б регламентували та встановлювали відповідні гарантії. Де можна скористатись безкоштовними медичними послугами (за програмою державних медичних гарантій), ми користуємось. Однак, Відповідач не враховує, що запис на МРТ здійснюється десь за місяць, а то й більше. МРТ та ЕЕГ контроль треба робити не за записом, а під час або після нападу, що не можна передбачити. ЕЕГ моніторинг лікарями нам рекомендований вже давно, але дитина не може його пройти за відсутності у позивачки на це коштів.

По-восьме: Відповідач заперечує проти позовної вимоги щодо стягнення додаткових витрат на оздоровлення дитини біля моря в розмірі 20 000,00 гривень. Заперечення обґрунтовує тим, що дитині рекомендовано санаторно-курортне лікування 2 рази на рік у санаторії «Салют» під Києвом. У індувідуальній програмі реабілітації дітей-інвалідів № 1243 зазначено лише те, що може забезпечити держава, виходячи з фінансування та матеріальної бази для відповідних програм. Позивачка з дитиною відвідують санаторій «Салют». Уточнює, що перебування дитини в санаторії відбувається за рахунок держави, а її супровід коштує грошей. В санаторії «Салют», що під Києвом, моря немає, а ОСОБА_4 просить повезти його на море. На заняттях в школі та в центрах реабілітації ОСОБА_4 швидко втомлюється, його психіка перевантажується і він починає зриватись, нервувати. В таких випадках позивачка забираю його та виводить на прогулянки до лісу, щоб він заспокоївся та його психіка врівноважилась. Таку саме заспокійливу дію на нього справляє море, прогулянки узбережжям. Отже, ОСОБА_4 потребує відпочинку на морі, а тому мої вимоги позивачки сформульовані в якнайкращих інтересах дитини. Ця вимога не є забаганкою, а вкрай необхідна для дитини. Просить суд врахувати наведені пояснення.

04.12.2024 представник відповідача - адвокат Буліменко Є.В. подав заперечення на ці пояснення. Зазначив наступне.

Вважає, що доводи, викладені у додаткових поясненнях, не спростовують доводів Відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, виходячи з наведеного нижче. У відзиві на позовну заяву було зазначено про те, що Відповідач бере участь в утриманні спільної з Позивачкою дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, 29.09.2022 р. Відповідач перерахував Позивачці грошові кошти в сумі 300,00 євро, 28.10.2022 р. - в сумі 300,00 євро, 19.01.2023 р. - в сумі 300,00 євро, 06.05.2023 р. - в сумі 500,00 євро, 03.06.2023 р. - в сумі 400,00 євро, 05.08.2023 р. - в сумі 250,00 євро, 02.09.2023 р. - в сумі 250,00 євро, 06.11.2023 р. - в сумі 600,00 євро, 27.12.2023 р. - в сумі 10 000,00 грн, 03.02.2024 р. - в сумі 400,00 євро, 02.03.2024 р. - в сумі 200,00 євро, 03.04.2024 р. - в сумі 10 000,00 грн, 13.05.2024 р. - в сумі 300,00 євро, 10.06.2024 р. - в сумі 200,00 євро, 30.08.2024 р. - в сумі 200,00 євро, 18.09.2024 р. - в сумі 200,00 євро. Факт перерахування Відповідачем грошових коштів Позивачці підтверджується відповідними платіжними документами, копії які були додані до відзиву, і не заперечується нею. Разом з тим, Позивачка зазначає про те, що, начебто, лише частина вказаних коштів надійшла на утримання дитини, оскільки, за її словами, інша частина отриманих від Відповідача грошових коштів була використана нею для сплати за Відповідача ЄСВ, оскільки Відповідач мав статус фізичної особи - підприємця. Вказане твердження Позивачки є неправдивим, оскільки Відповідач не звертався до Позивачки з жодними проханнями та не уповноважував її в будь-який спосіб на сплату за нього ЄСВ як за суб`єкта підприємницької діяльності - фізичну особу.

Так, Позивачка зазначає, що 19.01.2023 отримала від Відповідача грошовий переказ на суму 300,00 євро і що, начебто, частина цих коштів в сумі 4 422,00 грн були використані нею для сплати за Відповідача ЄСВ за жовтень - грудень 2022 року. Однак, надана Позивачкою копія платіжної інструкції від 14.01.2023 на суму 4 422,00 грн лише підтверджує сплату Відповідачем ЄСВ за себе за період з жовтня по грудень 2022 року (платником у платіжній інструкції зазначений саме Відповідач).

Крім того, навіть якщо дотримуватись версії Позивачки про спрямування нею частини отриманих від Відповідача коштів на сплату ЄСВ за Відповідача, то, за логікою Позивачки, спочатку 14.01.2023 вона сплатила за Відповідача ЄСВ в сумі 4 422,00 грн, а лише потім, а саме 19.01.2023, отримала від нього кошти в сумі 300,00 євро для цієї мети, що взагалі є абсурдним.

Те ж саме стосується і твердження Позивачки про те, що 06.05.2023 вона отримала від Відповідача грошовий переказ на суму 500,00 євро і що, начебто, частина цих коштів в сумі 4 422,00 грн були використані нею для сплати за Відповідача ЄСВ. Надана Позивачкою копія платіжної інструкції від 14.01.2023 на суму 4 422,00 грн лише підтверджує сплату Відповідачем ЄСВ за себе (як і в першому випадку, платником у платіжній інструкції зазначений Відповідач). Крім того, як і в першому випадку, якщо дотримуватись версії Позивачки, то спочатку вона сплатила за Відповідача ЄСВ (14.01.2023 р.), а лише потім отримала від нього грошові кошти для цієї мети (06.05.2023 р.), що виглядає абсурдним.

Далі Позивачка стверджує, що 06.11.2023 та 03.02.2024 отримала від Відповідача грошові перекази на суму, відповідно, 600,00 євро та 400,00 євро, обміняла їх на гривні та перерахувала Відповідачеві з отриманих сум грошових коштів, відповідно, 18 800,00 грн (платіжна інструкція від 09.11.2023), 4 000,00 грн (платіжна інструкція від 03.02.2024) та 4 068,00 грн (платіжна інструкція від 03.02.2024). Позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідно до зазначених вище платіжних інструкцій нею бути повернуті у гривневому еквіваленті саме грошові кошти, отримані від Відповідача 06.11.2023 в сумі 600,00 євро та 03.02.2024 в сумі 400,00 євро. Навіть якщо зробити припущення, що Позивачкою була повернута Відповідачеві у гривневому еквіваленті частина отриманих від нього грошових коштів, інша частина отриманих від Відповідача грошових коштів на утримання дитини все одно залишилась у розпорядженні Позивачки. Таким чином, твердження Позивачки про те, що частина отриманих від Відповідача грошових коштів була спрямована нею на сплату ЄСВ за нього, частина повернута Відповідачеві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, Відповідач систематично переказує Позивачці грошові кошти на утримання дитини, тобто, належним чином виконує обов`язки щодо утримання дитини, що виключає обґрунтованість заявленої Позивачкою позовної вимоги про стягнення з аліментів на утримання дитини.

Також слід зазначити, що 12.11.2024 Відповідач був у місті Києві, та, оскільки Позивачка категорично заперечувала проти зустрічі Відповідача з дитиною без її присутності, Відповідач провів цей день з дитиною у присутності Позивачки. Цього ж дня Відповідач придбав для дитини одяг на суму 5 739,00 грн та іграшки на суму 646,60 грн (копії відповідних розрахункових документів додаються до заперечень), що додатково свідчить про інтерес Відповідача до дитини та підтверджує його участь в утриманні дитини.

Щодо стану здоров`я Відповідача слід зазначити, що, як було зазначено у відзиві на позовну заяву, Відповідач має захворювання із кодом МКХ-10 Н33.0 G R (відшарування та розрив сітківки ока), на підтвердження чого були надані копії відповідних медичних документів. Вказане захворювання є порушенням анатомічної цілісності внутрішньої оболонки ока та є небезпечним, оскільки може мати наслідком повну втрату зору.

В цьому контексті просить суд при вирішенні питання про присудження стягнення аліментів враховувати ряд обставин, серед яких участь Відповідача в утриманні дитини, а також стан його здоров`я та його матеріальне становище.

Як у позовній заяві, так і у додаткових поясненнях Позивачка зазначає, що має інвалідність, її єдиним доходом є пенсія по інвалідності та що догляд за дитиною є її роботою. При цьому Позивачкою не надано доказів того, що вона як особа з інвалідністю 3-ї групи є непрацездатною особою і не може бути працевлаштована (працюючи, в тому числі, дистанційно або в режимі з урахуванням необхідності догляду за дитиною). Крім того, Позивачка як особа, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, має право на надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, що передбачено Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», однак, жодним чином не згадує про це ані в позовній заяві, ані у додаткових поясненнях.

Щодо витрат на заняття для розвитку дитини (малювання/ліплення/конструювання/ стрибки на батуті) в розмірі 2 000,00 грн на місяць у складі аліментів на утримання дитини Позивачка зазначає, що «ці витрати не можливо чітко розрахувати і документально підтвердити». Слід зазначити, що навіть якщо йдеться не про фактично понесені, а про очікувані витрати на заняття для розвитку дитини, розмір таких витрат має бути документально обґрунтований. В іншому випадку, за логікою Позивачки, у справах про стягнення аліментів позивач має право включати до розміру аліментів будь-які гіпотетичні витрати на дитину без обмеження їх розміру, що не відповідатиме принципу співмірності при визначенні розміру аліментів.

Позивачка зазначає, що «вимога про стягнення з Відповідача 44 050,00 гривень у якості додаткових витрат на придбання меблів та побутової техніки була заявлена саме через те, що ОСОБА_4 є особливою дитиною», яка «через хворобу в емоційному пориві може з усієї сили стрибнути на ліжко, кинути річ в будь-яку сторону та т. ін.», що «призводить до швидкого руйнування меблів, речей, побутової техніки». Слід зазначити, що відповідно до частини першої ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд у постанові від 26.09.2018 р. (справа № 761/6933/17) зазначив, що дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

Таким чином, витрати на придбання меблів та побутової техніки, навіть якщо вони зумовлені гіпотетичним припущенням про можливе пошкодження дитиною меблів та побутової техніки у майбутньому, не належать до складу додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України.

Крім того, юридичні факти, з якими закон пов`язує можливість стягнення додаткових витрат на дитину (хвороба дитини, наявність певних здібностей дитини, які потребують розвитку тощо) повинні існувати на момент пред`явлення вимоги про стягнення додаткових витрат, а не гіпотетично припускатися у майбутньому.

Щодо вимоги Позивачки про стягнення з Відповідача у складі додаткових витрат на дитину витрат на нейрокорекцію і поведінкову терапію у розмірі 8 000,00 грн щомісяця слід зазначити, що у відзиві було зазначено про те, що копії наданих Позивачкою медичних документів не містять рекомендацій щодо проведення дитині нейрокорекції та поведінкової терапії (до того ж, щомісяця). Таким чином, зазначена вище вимога не ґрунтується на висновках та рекомендаціях лікарів, які містяться у медичних документах дитини, та, з огляду на це, не може бути віднесена до складу додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України.

Що стосується вимоги про стягнення з Відповідача витрат на проведення МРТ головного мозку з седацією та нічного моніторингу ЕЕГ у розмірі 10 985,00 грн щороку з посиланням на консультативний висновок лікаря-невролога дитячого від 08.09.2023 слід зазначити, що вказаний медичний висновок дійсно містить рекомендації проводити дитині ЕГГ моніторинг для уточнення діагнозу, а також МРТ контроль, однак, рекомендацій проводити дитині такі дослідження щороку медичний висновок не містить.

Крім того, в позовній заяві Позивачкою зазначено про стягнення зазначених витрат один раз на рік (тобто, йдеться про проведення планових МРТ та ЕГГ досліджень дитини), в той час як у додаткових поясненнях вже зазначається про те, що проведення «МРТ та ЕЕГ контроль треба робити не за записом, а під час або після нападу, що не можна передбачити». Також незрозумілою є логіка Позивачки, яка наполягає на проведенні МРТ та ЕГГ досліджень дитині в закладі охорони здоров`я приватної форми власності з оплатою ринкової вартості таких досліджень, в той час як вказані дослідження можна провести за направленням сімейного лікаря за рахунок держави в рамках програми державних гарантій медичного обслуговування населення.

Що стосується вимоги Позивачки про стягнення з Відповідача витрат на літнє оздоровлення дитини біля моря в розмірі 20 000,00 грн один раз в два роки або 10 000,00 грн один раз на рік, зазначає, що, як було зазначено у відзиві, відповідно до індивідуальної програми реабілітації дітей-інвалідів № 1243 від 13.12.2023 дитині рекомендовано санаторно-курортне лікування 2 рази на рік у санаторії «Салют», який зареєстровано за адресою: вул. Цісик Квітки, буд. 20, м. Київ, 04075. Твердження Позивачки про те, що дитина потребує оздоровлення саме на морі не підтверджується наданими самою ж Позивачкою медичними документами. В цьому контексті слід просить урахувати, що Верховний Суд у постанові від 17.01.2019 у справі № 720/1119/17 погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відпочинок на море, вартість поїздки на море, придбаних медикаментів першої необхідності та харчування не є особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, які потребують додаткових витрат з боку іншого з батьків, і що для віднесення витрат, пов`язаних з відпочинком дітей на морі, до додаткових витрат позивачка повинна була довести, що таке лікування було рекомендовано відповідною лікарською установою. Таким чином, зважаючи на те, що Позивачкою не надано доказів того, що оздоровлення дитини на морі було рекомендовано відповідною лікарською установою, правові підстави віднесення вказаних витрат до складу додаткових витрат на дитину в розумінні ст. 185 СК України відсутні, оскільки такі витрати не є витратами, що викликані особливими обставинами. Крім того, Позивачкою не було надано документального обґрунтування розрахунку зазначених вище витрат.

05.12.2024 представник відповідача - адвокат Буліменко Є.В. подав заяву про стягнення судових витрат, у якій просив стягнути з позивачки на користь відповідача 5 005,00 грн витрат на переклад та нотаріальне посвідчення перекладу документів та 11 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, разом - 16 005,00 грн.

13.01.2025 представник відповідача - адвокат Буліменко Є.В. подав клопотання, у якому просив поновити строк на подання доказів та приєднати до справи доказ - копію квитанції № P24AD5728 від 23.12.2024. Обґрунтував тим, що 23.12.2024 Відповідачем були перераховані на банківський картковий рахунок грошові кошти в сумі 5 000,00 грн з призначенням платежу «Переказ власних коштів. Новорічні гроші для ОСОБА_4».

В судовому засіданні 24.01.2025 суд приєднав до матеріалів справи усі подані сторонами заяви і докази. Оголосив за обопільним клопотанням сторін перерву у розгляді справи - для мирного врегулювання спору (укладення договору про сплату аліментів) - до 27.02.2025 о 16.00 год.

24.02.2025 в системі «Електронний суд» представник позивачки - адвокат Кузнєцов Д.О. подав клопотання, у якому просив приєднати до справи докази. Неможливість своєчасного подання обґрунтував наступним. На минулому засідання позивач надавала суду пояснення на обґрунтування розміру витрат на дитину на місяць. У зв`язку з цим виникла необхідність підкріпити усні пояснення додатковими чеками та доказами. Для наглядної демонстрації витрат на дитину надав:

1) консультативний висновок лікаря дерматолога від 05.02.2025 року та докази оплати консультації дитячого дерматолога від 05.02.2025 на суму 1206,00 гривень. Обстеження було необхідне, оскільки на голові ОСОБА_4 у 2 рази збільшився меланоформний невус і потемнішав. Обстеження лікарем рекомендоване проводити раз на рік

2) копію замовлення №14372 на виготовлення окулярів на суму 12 805,80 гривень та копію чеку №28974 від 10.02.2025 року на суму 12 805,80 гривень. Така вартість зумовлена тим, що лінзи є лікувальними і дуже складними (асферичні з необхідними показниками по короткозорості та астигматизму). В Україні таких лінз немає, можна тільки замовити в Німеччині або Італії. Позивачці зробили неймовірну знижку в 30 відсотків і оправу в подарунок. Окуляри ОСОБА_4 носитиме лише 6 місяців, а потім буде проходити корекцію, що може призвести до необхідності замовлення нових окулярів

3) копію чеку на суму 992,00 гривні за виготовлення нового закордонного паспорту ОСОБА_4 , оскільки строк дії старого вже спливає

4) копію довідки про надані реабілітаційні послуги та результати комплексної реабілітації (габілітації). Згідно до цієї довідки ОСОБА_4 перебував на реабілітації в м. Трускавці в ПрАТ «СГК «Дніпро-Бексид» з 02.10.2024 року по 13.10.2024. Позивачка супроводжувала ОСОБА_4. На залізничні квитки нею було витрачено 3 617,94 гривень, про що свідчать чеки, які вона додала. Для поїздки ОСОБА_4 вона придбала валізу за 2 449,80 гривень, що підтверджується чеком. З Трускавця ОСОБА_4 їздив на екскурсію до Буковелі, вартість екскурсії 2 000,00 гривень (квитанцію додає).

5) на підтвердження витрат на придбання одягу ОСОБА_4 додає копії чеків на загальну суму 9 205,99 гривень.

6) копії чеків про придбання ОСОБА_4 побутової хімії на суму 324,00 гривень, туалетного паперу, подушок, наволочок;

7) копії чеків про придбання ОСОБА_4 фруктів та овочів на суму 1 696,14 гривень. Це лише незначна частина. Чеків на придбання продуктів харчування для ОСОБА_4 у позивачки ціла коробка, але вважає, що їх долучення, напевно, буде зайвим нагромадженням справи.

8) чеки на придбання іграшок для ОСОБА_4

9) копію чеку про придбання пральної машини на суму 11 999,01 гривень, яка придбана в кредит. На підтвердження придбання пральної машини додає фото самої пральної машини

10) чеки, які свідчать про придбання книжок для ОСОБА_4, а також чеки про відвідування заходів (кінотеатрів, музеїв та т.ін)

11) докази того, що позивачка постійно займається розвитком дитини, а саме: докази проходження ОСОБА_4 реабілітації, останні фото відзнак, які отримав ОСОБА_4, беручи участь у конкурсах.

Зазначали, що вона оплачує готівковим розрахунком без чеків, наприклад послуги перукаря, стоматологічні послуги та т. ін.

В судовому засіданні 27.02.2025 позивачка та її представник позов підтримали з підстав, зазначених у позові та поданих ними заявах. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову - з підстав, зазначених у відзиві та поданих ним заявах. Сторони повідомили суду, що мирно врегулювати спір не вдалося, оскільки позивачку не влаштував розмір запропонованих відповідачем аліментів - 3 000,00 грн на місяць.

Заслухавши позивачку та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Сторони у справі перебували в шлюбі з 31.05.2012 по 27.06.2024.

В шлюбі у сторін народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з Позивачкою та знаходиться переважно на її утриманні.

Судом встановлено, що Відповідач періодично добровільно переказує грошові кошти Позивачці на утримання дитини, однак у належному розмірі добровільно і регулярно допомогу на утримання дитини не надає.

Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Так, ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 3 196,00 гривень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При визначенні розміру аліментів суд враховує (ч. 1 ст. 182 СК України):

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (ч. 1 ст. 182 СК України).

На підставі ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Отже, суд у цій справі, визначаючи розмір аліментів, який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховує наступне.

Син сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічне психічне захворювання - аутизм, є дитиною з інвалідністю підгрупи А, про що свідчить медичний висновок № 887 від 12.12.2023.

Відповідно з індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда № 1243, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має третій ступінь обмеження. Отже, він обмежений до самообслуговування, до пересування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до навчання. Тому потребує значних зусиль для догляду за ним. Стан здоров`я дитини такий, що він потребує значних постійних витрат на його догляд, лікування та реабілітацію.

Позивачка є інвалідом 3-ї групи. Її основним доходом є пенсія по інвалідності. Змоги працювати вона не має, оскільки зайнята постійним доглядом за дитиною з інвалідністю підгрупи А.

Відповідач проживає у Федеративній Республіці Німеччина.

Відповідач має захворювання із кодом МКХ-10 НЗЗ.О О К (відшарування та розрив сітківки ока), що підтверджується копією листка непрацездатності, яка додається до відзиву.

Згідно з наданими до відзиву платіжними інструкціями, Відповідач періодично перераховував Позивачці кошти на утримання дитини (а.с. 85 - 104), однак такі перерахування не були щомісячними, тобто регулярними, як то потребує виконання батьком саме щомісячного аліментного обов`язку. Так, суд установив, що

29.09.2022 Відповідач перерахував Позивачці грошові кошти в сумі 300,00 євро,

28.10.2022 р. - в сумі 300,00 євро,

19.01.2023 р. - в сумі 300,00 євро,

06.05.2023 р. - в сумі 500,00 євро,

03.06.2023 р. - в сумі 400,00 євро,

05.08.2023 р. - в сумі 250,00 євро,

02.09.2023 р. - в сумі 250,00 євро,

06.11.2023 р. - в сумі 600,00 євро,

27.12.2023 р. - в сумі 10 000,00 грн,

03.02.2024 р. - в сумі 400,00 євро,

02.03.2024 р. - в сумі 200,00 євро,

03.04.2024 р. - в сумі 10 000,00 грн,

13.05.2024 р. - в сумі 300,00 євро,

10.06.2024 р. - в сумі 200,00 євро,

30.08.2024 р. - в сумі 200,00 євро,

18.09.2024 р. - в сумі 200,00 євро.

Факт переказу Відповідачем грошових коштів підтверджується відповідними платіжними документами, копії яких додаються до відзиву.

Однак, проаналізувавши додані до додаткових пояснень Позивачки від 11.11.2024 копії платіжних інструкцій, суд установив, що Позивачка 19.01.2023 отримала від Відповідача грошовий переказ на суму 300,00 євро і частину цих коштів в сумі 4 422,00 грн використала для сплати за Відповідача ЄСВ за жовтень - грудень 2022 року, оскільки фактичним платником у цих платіжних інструкціях зазначена саме ОСОБА_1 (а.с. 131 -132).

Так, зокрема, ці доводи Позивачки підтверджує надана Позивачкою копія платіжної інструкції від 14.01.2023 на суму 4 422,00 грн про сплату нею як фактичним платником ЄСВ за Відповідача за період з жовтня по грудень 2022 року, чим спростовуються доводи представника Відповідача, що платником у платіжній інструкції зазначений саме Відповідач.

У зв`язку з цим необґрунтованими є також доводи представника Відповідача, що спочатку 14.01.2023 вона сплатила за Відповідача ЄСВ в сумі 4 422,00 грн, а лише потім, а саме 19.01.2023, отримала від нього кошти в сумі 300,00 євро для цієї мети, оскільки Позивачка довела сплату саме нею ЄСВ за Відповідача.

Те саме стосується і твердження Позивачки про те, що 06.05.2023 вона отримала від Відповідача грошовий переказ на суму 500,00 євро і частину цих коштів в сумі 4 422,00 грн використала для сплати за Відповідача ЄСВ. Надана Позивачкою копія платіжної інструкції від 14.01.2023 на суму 4 422,00 грн підтверджує сплату нею як фактичним платником ЄСВ за Відповідача.

Окрім того, твердження Позивачки, що 06.11.2023 та 03.02.2024 вона отримала від Відповідача грошові перекази на суму, відповідно, 600,00 євро та 400,00 євро, обміняла їх на гривні та перерахувала Відповідачеві з отриманих сум грошових коштів, відповідно, 18 800,00 грн (платіжна інструкція від 09.11.2023), 4 000,00 грн (платіжна інструкція від 03.02.2024) та 4 068,00 грн (платіжна інструкція від 03.02.2024) підтверджуються наданими нею копіями платіжних інструкцій, що доводить факт повернення нею у гривневому еквіваленті частини грошових коштів, отриманих від Відповідача 06.11.2023 в сумі 600,00 євро та 03.02.2024 в сумі 400,00 євро як аліментів (а.с. 133 -135).

Суд зауважує, що придбання Відповідачем 12.11.2024 (після пред`явлення позову) для дитини одягу на суму 5 739,00 грн та іграшок на суму 646,60 грн, не свідчить про добровільне регулярне виконання аліментного обов`язку.

Витрати на придбання товарів і оплату занять дитини малюванням/ліпленням/конструюванням, стрибками на батуті та музикою, що, як зазначає Позивачка, коштує 1 500,00 - 2 000,00 грн, не входять до структури аліментних платежів, а є додатковими витратами на розвиток дитини.

Отже, наданими суду письмовими доказами Позивачка довела, що її витрати на утримання дитини складають щомісяця 18 000,00 грн, 1/2 таких витрат становить 9 000,00 грн щомісяця.

На думку суду, стан здоров`я та матеріальне становище Відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на дитину у розмірі 8 206,00 грн щомісяця, з таких мотивів.

Єдиним джерелом доходу Відповідача на даний час є тимчасова допомога для забезпечення прожиткового мінімуму в сумі 752,45 євро, що підтверджується повідомленням про внесення змін щодо тимчасової допомоги для забезпечення прожиткового мінімуму від 26.09.2024, копія якого додається до відзиву (а.с. 107).

Станом на день ухвалення рішення суду, згідно з валютним курсом, що було встановлено Національним банком України на четвер, 27.02.2025, курс EUR (Євро) дорівнював 43,6252 грн за 1 євро.

Отже, щомісячний дохід Відповідача становить у перерахунку у гривневий еквівалент,

752,45 євро х 43,6252 = 32 825,78 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дитини, враховуючи покладення законом на батьків рівного обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, на підставі встановлених судом обставини щодо матеріального стану платника аліментів, наявність у нього захворювання очей, стан здоров`я дитини, яка страждає на хронічне психічне захворювання - аутизм, є дитиною з інвалідністю підгрупи А, потребує постійного догляду, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивачки щомісяця аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 8 206,00 грн, що не перевищує 1/4 щомісячного доходу Відповідача (32 825,78 грн : 4 = 8 206,45 грн), починаючи з дня пред?явлення позову - 15.07.2024, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Що стосується додаткових витрат на дитину.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року вказує на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавством закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №761/6933/17. Верховний Суд у постанові від 12.01.2022 у справі №640/15771/19 вказав, що положення ст. 185 СК стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Такі особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наданими письмовими доказами: (1) консультативний висновок лікаря дерматолога від 05.02.2025 та докази оплати консультації дитячого дерматолога від 05.02.2025 на суму 1 206,00 грн, 2) копія замовлення №14372 на виготовлення окулярів на суму 12 805,80 гривень та копія чеку № 28974 від 10.02.2025 на суму 12 805,80 грн) Позивачка довела необхідність придбання для дитини окулярів та оплату нею 12 805,80 грн за виготовлення окулярів. Тому цих витрат, які вже понесені нею - у розмірі 7 005,90 грн підлягають стягненню на її користь з Відповідача, оскільки вони є необхідними та зумовлені хворобою дитини.

Витрати згідно з копію чеку на суму 992,00 гривні за виготовлення нового закордонного паспорту ОСОБА_4 , оскільки строк дії старого вже спливає, не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), тому суд відмовляє у їх стягненні.

Витрати, підтверджені копію довідки про надані реабілітаційні послуги та результати комплексної реабілітації (габілітації), згідно з якою ОСОБА_4 перебував на реабілітації в м. Трускавці в ПрАТ «СГК «Дніпро-Бексид» з 02.10.2024 по 13.10.2024, понесені Позивачкою, яка супроводжувала дитину, залізничні квитки у розмірі 3 617,94 гривень, про що свідчать чеки, які вона додала, придбання для дитини валізи за 2 449,80 гривень, що підтверджується чеком, поїздка дитини зТрускавця на екскурсію до Буковелі (вартість екскурсії 2 000,00 гривень) є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки вони викликані особливими обставинами (необхідністю розвитку здібностей дитини та пов`язані з її хворобою), тому суд стягує 1/2 цих витрат у розмірі 4 033, 87 грн на її користь з Відповідача.

Отже, суд стягує з Відповідача 1/2 вже фактично понесених Позивачкою додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України - на загальну суму 11 039,77 грн.

Водночас суд відмовляє у стягненні з Відповідача витрат на літнє оздоровлення дитини біля моря в розмірі 20 000,00 грн один раз в два роки або 10 000,00 грн один раз на рік, оскільки до індивідуальної програми реабілітації дітей-інвалідів № 1243 від 13.12.2023 дитині рекомендовано санаторно-курортне лікування 2 рази на рік у санаторії «Салют», який зареєстровано за адресою: вул. Цісик Квітки, буд. 20, м. Київ, 04075. Твердження Позивачки про те, що дитина потребує оздоровлення саме на морі не підтверджується наданими Позивачкою медичними документами. Тому враховуючи висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.01.2019 про те, що відпочинок на море, вартість поїздки на море - не є особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, які потребують додаткових витрат з боку іншого з батьків, і що для віднесення витрат, пов`язаних з відпочинком дітей на морі, до додаткових витрат позивачка повинна була довести, що таке лікування було рекомендовано відповідною лікарською установою.

Витрати на придбання меблів та побутової техніки, навіть якщо вони зумовлені можливим пошкодженням дитиною меблів та побутової техніки, не належать до складу додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України, тому суд відмовляє у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 як додаткових витрат на утримання сина - витрат на придбання для дитини меблів та побутової техніки в розмірі 44 050,00 один раз на 5-ть років.

У відзиві Відповідач заперечує проти вимоги щодо стягнення витрат на нейрокорекцію і поведінкову терапію дитини у розмірі 8 000,00 гривень. Заперечення він ґрунтує відсутністю відповідних рекомендацій у висновку лікаря-невролога дитячого від 08.09.2023, а також рекомендаціями програми реабілітації дитини-інваліда № 1243 щодо проведення дитині психологічної та педагогічної корекції 2 рази на рік. Суд установив, що згідно до консультативного висновку лікаря-невролога дитячого від 08.09.2023 ОСОБА_4 рекомендовані, серед іншого: заняття вправами на корекцію (роліки); ЕЕГ моніторинг для уточнення діагнозу, МРТ Контроль. В програмі реабілітації дитини-інваліда № 1243 від 13.12.2023 вказуються ті заходи, які можуть бути забезпечені на державному рівні, виходячи із базових можливостей. Суд враховує, що Позивачка не відмовляється від проходження дитиною психологічної та педагогічної корекції 2 рази на рік згідно програми реабілітації, але для досягнення результату цього недостатньо, як і те, що зайняття повинні бути постійними, а в державних установах відсутні фахівці з корекції поведінкової терапії. Такі фахівці є лише в недержавних установах. Суд враховує, що Позивачка як мати дитини, ставить за мету, і докладає усіх для цього зусиль, щоб розвинути дитину, подолати хворобу та забезпечити дитині соціалізацію. Тому суд стягує з Відповідача 1/2 від необхідних витрат на нейрокорекцію і поведінкову терапію дитини - у розмірі 8 000,00 гривень щомісяця - починаючи з липня 2024 року, у якому було подано позов до суду.

Відповідач також заперечує проти вимоги щодо стягнення витрат на проведення МРТ головного мозку з седацією та нічного моніторингу ЕЕГ у розмірі 19 985,00 гривень - раз на рік. На обґрунтування своєї позиції посилається на відсутність рекомендацій лікарів проводити такі дослідження щороку, а також тим, що такі дослідження можливо провести за рахунок держави за програмою державних медичних гарантій. Лікарями не зазначається в рекомендаціях щодо проведення МРТ щороку. Водночас, враховуючи пояснення Позивачки, що запис на МРТ здійснюється десь за місяць, а то й більше. МРТ та ЕЕГ контроль треба робити не за записом, а під час або після нападу, що не можна передбачити. ЕЕГ моніторинг лікарями нам рекомендований вже давно, але дитина не може його пройти за відсутності у позивачки на це коштів, та те, що Позивачка наданим нею письмовим доказом - консультативним висновком від 08.09.2023, де лікар зазначає необхідність МРТ контролю, що значить з періодичністю робити МРТ головного мозку - тобто приблизно раз на рік, довела необхідність і важливість для дитини цих витрат. Тому стягує з Відповідача 1/2 від цих витрат на - у розмірі 19 985,00 гривень щомісяця - починаючи з липня 2024 року, у якому було подано позов до суду.

Позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 10 000,00 грн, які складаються з витрат на правничу допомогу.

Вивчивши надані Позивачкою докази на підтвердження факту і розміру понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство містить критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Оцінюючи докази з метою розподілу судових витрат суд зауважує наступне.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачка подала:

- копію договору про надання юридичних послуг, укладеного між нею та адвокатом Кузнєцовим Д.О., від 29.05.2024

- копію квитанції про сплату юридичних послуг

- копію свідоцтва на право здійснення адвокатської діяльності

- копію акт).

Зазначає, що адвокатом станом на дату складання позовної заяви виконано наступний обсяг робіт: ознайомлення з документами; складання позовної заяви; підбір, систематизація, розмноження додатків до позову; направлення позову до суду.

Таким чином, у цій справі позивачка підтвердила, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому нею є обґрунтованими, документально підтвердженими та співмірними з витраченим часом на виконання робіт, складністю справи та обсягом наданих послуг.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача 1 073,60 грн судового збору в дохід держави.

Керуючись нормами ст. 133, 141, 142, 259, 263, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі - у розмірі 8 206,00 грн щомісяця, починаючи з дня пред?явлення позову - 15.10.2024, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 фактично понесені нею додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 11 039,77 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, разом до стягнення - 21 039,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 27 985,00 грн щомісяця, - починаючи з дня пред?явлення позову і до одужання дитини/або досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.03.2025.

Суддя В.М. Маркєлова