Справа № 472/1280/24
Провадження №2/472/157/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючогосудді Тустановського А.О.,

при секретарі Скрипник О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

03 грудня 2024 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

В позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2014 року. Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2023 року по справі № 472/341/23, яке набрало законної сили 14 липня 2023 року, шлюб між сторонами був розірваний.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27.04.2023 року (справа № 472/342/23) з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_4 стягнено аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі (однієї чверті) заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з 21 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

23 жовтня 2023 року постановою Головного державного виконавця Інгульського відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 73124276 по примусовому виконанню судового наказу.

Станом на 21 листопада 2024 року у позивача утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 61829 грн. 07 коп., яка сплачена позивачем в повному обсязі 25 листопада 2024 року на рахунок Інгульського відділу ДВС у місті Миколаїві ПМУ МЮ (м. Одеса)) по квитанції № 0.0..1.

Позивач постійно проживає однією сім`єю з ОСОБА_6 та має трьох дітей, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В умовах воєнного стану позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України, з якої був виключений зі списків наказу № 170 від 07.06.2023 року у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Молодша дитина ОСОБА_7 згідно медичного висновку від 16 жовтня 2024 року (552 (1052/3) визнана дитиною інвалідом віком до 18 років.

У даному випадку має місце зміна сімейного та матеріального стану позивача, що є підставою для застосування положень ч.1 ст. 192 СК України.

З урахуванням зазначеного, вважає, що визначений судовим рішенням розмір аліментів для позивача є занадто великим, і вважає за можливе просити суд зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду в розмірі частки від заробітку (доходу) позивача на 1/12 частки від заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

09 січня 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач в позовній заяві вказує на те, що «постійно проживає однією сім`єю з ОСОБА_10 та має трьох дітей», але будь-яких доказів на підтвердження проживання однією сім`єю та перебування дітей на його утриманні Позивачем не надано.

Крім того, Позивачем у своїй позовній заяві наведено перелік підстав для зменшення розміру аліментів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 192 СК України, а саме: нецільове витрачання аліментів, значне погіршення матеріального становища платника аліментів та зміна сімейного стану, але не зазначено яка з цих підстав є підставою для зменшення йому розміру аліментів.

При цьому, Позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування нецільового витрачання Відповідачем аліментів на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як і не надано жодного доказу щодо значного погіршення його матеріального становища (не надано взагалі будь-яких доказів щодо розміру його доходів), при тому, що, як зазначає Відповідач, Позивач зареєстрований як фізична особа підприємець, займається ремонтними та будівельними роботами, отримує щонайменше щомісячний дохід в розмірі 50.000,00 60.000,00 грн., має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , має автомобіль, який нещодавно придбав.

Крім того, згідно доданого Позивачем Розрахунку заборгованості по аліментам, з липня 2023 р. Позивач регулярно сплачував аліменти в розмірі 4.000,00 8.000,00 грн., а в листопаді 2024 р. навіть погасив заборгованість в сумі 61.829,07 грн. (Квитанція від 25.11.2024 р.), що ніяк не свідчить про значне погіршення його матеріального становища.

До того ж, народження, вже після початку стягнення аліментів, іншої дитини без доведення погіршення майнового становища саме по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в Постанові від 22.07.2024 р. у справі № 688/4308/23, яка узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах від 03.06.2020 р. у справі № 760/9783/18, від 16.09.2020 р. у справі № 565/2071/19, від 28.05.2021 р. у справі № 715/2073/20, від 03.07.2024 р. у справі № 552/2073/23. Крім того, у відповідності до Висновків Верховного Суду, викладених у Постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 «інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів». Просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, визначених Судовим наказом № 472/342/23, виданим 27.04.2023 р. Веселинівським районним судом Миколаївської області, яким з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) його заробітку (доходу) щомісячно, з 1/4 частини на 1/12 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відмовити

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовну заяву підтримав та просить її задовольнити з підстав зазначених у позові. Крім того зазначив, що позивач ОСОБА_3 не відмовляється від своїх батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_5 , але стягнення з нього аліментів в розмірі є занадто великим, оскільки в нього на утриманні перебувають ще троє дітей. Тому позивач просить врахувати його матеріальне становище, зменшити розмір аліментів до 1/12 частки, щоб всі діти були рівними.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 зазначив, що позивач всупереч вимогам закону, не надав суду доказів щодо погіршення його матеріального становища та доказів про перебування на його утриманні, ще трьох дітей. Крім того, народження ще однієї дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Стаття 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 78, 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за свою природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що сторони з 18 серпня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13.06.2023 року (справа № 472/341/23) шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Судовим наказом Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27.04.2023 року (справа № 472/342/23) з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_4 стягнено аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі (однієї чверті) заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з 21 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

23 жовтня 2023 року постановою Головного державного виконавця Інгульського відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 73124276 по примусовому виконанню судового наказу (а.с.5).

Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України № 170 від 07.06.2023 року було виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 від 31.10.2024 року ОСОБА_3 є учасником бойових дій.

З відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого податку та військового збору станом на 18.12.2024 року відносно ОСОБА_3 вбачається, що за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам № 168.167 від 21.11.2024 року виданого головним державним виконавцем Людмилою Чмих заборгованість по аліментам станом на 01.11.2024 року становить 61829,07 грн. (а.с. 6).

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 25 листопада 2024 року ОСОБА_3 було сплачено заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 61829 грн. 07 коп. (а.с.7).

Із свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 від 28 грудня 2024 року, виданого Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається, що ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Від спільного проживання у позивача ОСОБА_3 з ОСОБА_10 народилося троє дітей, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується: свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 від 08.02.2024 року (а.с.8), повторним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 від 09.05.2023 року (а.с. 10) та повторним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 від 10.05.2023 року (а.с.11).

Згідно корінця медичного висновку № 552(1052/3) про дитину-інваліда віком до 18 років від 16.10.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , має захворювання: відділені наслідки великої травми головного мозку у вигляді органічних змін. Стійкий лівобічний геміпарез та визнана дитиною- інвалідом віком до 18 років. (а.с.9).

Відповідно до довідки № 06 від 13.01.2025 року, виданої в.о. директора гімназії Наталії Гриньків, ОСОБА_10 асистент вчителя дійсно працює у Миколаївській гімназії № 36 Миколаївської міської ради Миколаївської області з 01.09.2020 року (наказ на призначення № 102-к від 31.08.2021 року) та знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_7 з 27.03.2024 року до досягнення нею трирічного віку (наказ про надання відпустки № 09-к від 20.03.2024 року).

У даному випадку позивач зазначає, що має місце зміна сімейного та матеріального стану, так як в нього на утриманні є троє дітей, його дружина не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, що є підставою для застосування положень ч.1 ст. 192 СК України.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей встановлено: з 1 січня 2025 року, віком до 6 років 2563 гривень, віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини.

Отже, сторони у справі в рівних частках зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання, а також батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що зазначено в постанові Верховного суду від 16 вересня 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішеннями суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати позивача, однак враховуючи, що в позові відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський