справа № 570/5475/24
провадження № 2/570/311/2025
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши в порядку заочного розгляду спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

в с т а н о в и в:

покликаючись на виплату потерпілому вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, при тому, що відповідач не застрахував свою відповідальність власників наземних транспортних засобів на момент ДТП, представник позивача Вікторія Бондар у поданій до суду 21 жовтня 2024 року позовній заяві просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 29 212 грн. 83 коп., сплачений судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Відповідач відзив на позов не подав.

Сторони відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Вказаний представник позивача у позовній заяві просить справу слухати у відсутність сторін, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся шляхом надсилання поштових повідомлень.

Враховуючи, що їх з`явлення не визнане обов`язковим, достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, вважає, що можливо розглянути справу в порядку заочного розгляду у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.

16 жовтня 2020 року близько 10 год. 00 хв. на пр.Ак.Палладіна,7 в м.Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем "Лада", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

27 листопада 2020 року постановою Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 визнаний винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та йому призначене стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. Питання відшкодування збитків, спричинених потерпілому, не вирішувалося.

Згідно з базою МТСБУ на дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

21 жовтня 2020 року потерпілий ОСОБА_2 повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди /заява від 25.12.2020 року/.

У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», від 01.07.04, приймаючи до уваги довідку №1 від 08.02.2021 про розмір відшкодування шкоди, на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату ОСОБА_2 у розмірі 27 462 грн. 83 коп. /справа №71634/. Крім цього, МТСБУ сплатило ФОП ОСОБА_3 за послуги аваркома (експерта) у розмірі 1 750 грн. /копія платіжного доручення №2544680 від 18.11.2020/.

Суд застосовує такі норми права.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 цього Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суд дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу, про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На думку суду, в разі заподіяння шкоди внаслідок дій, що мають ознаки правопорушення, має місце кумуляція санкцій: одночасне притягнення особи як до кримінальної, так і до цивільно-правової відповідальності. Це є можливим тому, що покарання, як правило, впливає на особистість винної особи, а зобов`язання із відшкодування шкоди на майнову сферу правопорушника.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, вона відшкодовується її володільцем. З огляду на зазначені положення закону та з урахуванням приписів ст.11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Велика Палата Верховного Суду у п.35-37 своєї постанови від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) виснувала, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдавав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. За умов, передбачених у ст.38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Предметом позову у даній справі є стягнення в порядку регресу суми виплаченого позивачем страхового відшкодування потерпілому, оскільки відповідач не мав діючого полісу страхування.

Позивач просив стягнути з винної у ДТП особи те страхове відшкодування, яке виплачене ним потерпілому.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач визнав вказаний факт, добровільно сплативши страхове відшкодування, розмір якого не перевищує ліміту відповідальності страховика.

Оскільки позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому, то він отримав права кредитора і у нього виникло право зворотної вимоги до винної особи в порядку регресу, тому наявне порушене право позивача, за захистом якого він і звернувся до суду. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем позивачу як кредитору збитків в порядку регресу у вказаній сумі.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п.6 ст.3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 29 212 грн. 83 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: м.Київ, Русанівський бульвар,8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Кушнір Н.В.

Дата складання повного судового рішення 04 березня 2025 року.