Справа № 587/4697/24
04 березня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Юшкевич Євгенія Юріївна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Степаненко Тетяна Іванівна про визнання права на обов`язкову частину у спадщині
ВСТАНОВИВ:
Позивач в особі представника Юшкевич Є.Ю. звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просять визнати за ОСОБА_1 , яка є особою з інвалідністю з дитинства 3-ої групи з порушенням опорно-рухового апарату, право на обов`язкову частку у спадщині після її померлого батька ОСОБА_4 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та земельні ділянки. Спадкову справу після смерті ОСОБА_4 було заведено приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т.І. 02.05.2023 року та 02.08.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини. У подальшому, 28.10.2024 вона звернулася до нотаріуса із заявою щодо оформлення спадкових прав на майно свого померлого батька. На дане звернення приватний нотаріус Степаненко Т.І. листом про надання інформації повідомила, що від імені ОСОБА_4 приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Висєканцевою Т.С. 19.06.2017 року за реєстровим №913 було посвідчено заповіт не на користь позивачки ОСОБА_1 . Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства 3-ої групи з ураженням опорно-рухового апарату та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства. Проте на день відкриття спадщини після її померлого батька ОСОБА_4 вона ще не мала на руках оформленої Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, а саме перебувала в процесі її оформлення. Зважаючи на це, вважають, що маючи вроджені вади (укорочену ліву нижню кінцівку), хвороби з дитинства, а також маючи інвалідність з дитинства, позивачка ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3-ої групи з дитинства, мала цю інвалідність і на момент відкриття спадщини після її померлого батька ОСОБА_4 , а отже і має право на обов`язкову частку в спадщині.
Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій просить судове засідання провести без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, в тому числі підтримують всі надані в судовому засіданні усні пояснення та просять суд позов задовольнити.
Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести без її участі з урахуванням пояснень, наданих у попередньому судовому засіданні. Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти позову, зазначаючи, що коли її батько ОСОБА_4 захворів, то вона за ним доглядала, сестра ОСОБА_3 висилала з-за кордону кошти на його лікування, а ОСОБА_1 взагалі до нього не приїздила.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи мається від неї заява про розгляд справи без її участі.
Приватний нотаріус Степаненко Т.І. в судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи мається лист про розгляд справи без її участі, покладається на розсуд суду.
Відповідно до положення частини другої статті 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Під час розгляду справи були допитані свідки.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона дружила в мамою позивачки та знала її з дитинства, знала що у ОСОБА_6 вивих стегна та її постійно водила до ортопеда. З часом ОСОБА_1 все більше стала страждати на вроджену ваду, а після народження дітей її хвороба ще більше загострилася. Позивачка займалася оформленням інвалідності, проте не отримала документів, оскільки у її дітей також проблеми зі здоров`ям, а саме у старшого сина у віці 7 років стався інсульт, а менша донька має хворобу серця, через що останні часто перебували на лікуванні, чоловік має 3 групу інвалідності, а мати майже не рухається. У 2023 році ОСОБА_1 знову звернулася до лікарів та у серпні 2024 року їй була встановлена інвалідність 3 групи. Зазначила, що ОСОБА_6 не часто зустрічалася зі своїм батьком, вона бачила його лише одного разу у позивачки на весіллі.
Свідок ОСОБА_7 пояснила, що знає позивачку більше 30 років і в неї з дитинства були проблеми з ногою. Під час пожежі в школі остання вистрибнула з вікна і пошкодила хворобливу ногу. У 2015 році ОСОБА_1 почала займатися оформленням інвалідності, проте у її сина стався інсульт і вона займалася його лікуванням. Потім захворіла донька позивачки, у неї була операція на серці, а тому вважає, що все це стало причиною того, що ОСОБА_1 не змогла оформити собі інвалідність.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знає родину позивачки дуже давно. У ОСОБА_1 був вивих стегна, але їй ніхто не підказав, що можна було оформити інвалідність. Після того як самопочуття позивачки стало погіршуватися, а саме у 2015 році, остання почала займатися оформленням документів. Проте тоді стався інсульт у сина позивачки, а у доньки був порок серця, також її чоловік має інвалідність 3 групи та її мати майже не рухається. Лише у 2024 році ОСОБА_1 тримала документи про інвалідність.
Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 15) та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.
02 травня 2023 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т.І. було заведено спадкову справу №66/2023 до майна померлого ОСОБА_4 (а.с. 39-68).
Як вбачається з копії спадкової справи, ОСОБА_4 19 червня 2017 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Висєканцевю Т.С. та зареєстрований в реєстрі за №913, у відповідності з яким все своє майно заповідав донькам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рівних частках кожній (а.с. 42).
02 серпня 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т.І. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_4
24 травня 2024 року та 10 червня 2024 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т.І. на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно їх померлого батька ОСОБА_4 (а.с. 59-61, 65-66).
28 жовтня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т.І. із заявою щодо оформлення спадкових прав на майно свого померлого батька ОСОБА_4 , зазначаючи, що вона є інвалідом ІІІ групи з дитинства, а тому має право на обов`язкову частку у спадщині не залежно від змісту заповіту (а.с. 68).
На дане звернення приватний нотаріус Степаненко Т.І. листом №555/02-14 від 05.11.2024 про надання інформації повідомила, що від імені ОСОБА_4 приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Висєканцевою Т.С. 19.06.2017 року за реєстровим №913 було посвідчено заповіт не на користь ОСОБА_1 . Так як ніяких заборон судових органів не було, спадкоємцям за заповітом видано відповідні свідоцтва про право на спадщину (а.с. 67).
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття1233 ЦК України).
Право на обов`язкову частку у спадщині врегульовано статтею 1241 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, вони спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на час смерті спадкодавця) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.
Розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в частині першій статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, Конституційний Суд України у рішенні від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014 (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) виходив з положень частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», а саме частини четвертої статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» та абзацу 17 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та вирішив, що «в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.
Згідно з частинами 1-2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).
Спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та в цей день була відкрита спадщина.
Відповідно до п. 5.6. глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 - коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини.
Судом встановлено, що згідно із копією довідки Серії 12 ААГ №764996 від 01.08.2024 року до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №736 ОСОБА_1 встановлена інвалідністю з дитинства 3-ої групи з ураженням опорно-рухового апарату, інвалідність встановлена на строк до 01 серпня 2025 року, дата чергового переогляду 04.07.2025 року (а.с. 13).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 13.11.2024 року, ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства (а.с. 14).
ОСОБА_1 зазначає, що дійсно на день відкриття спадщини після її померлого батька ОСОБА_4 вона ще не мала оформленої довідки до акта МСЕК про інвалідність з дитинства ІІІ групи, а лише перебувала в процесі її оформлення. Крім того вказала, що починаючи з 2016 року вона проходила відповідні обстеження та отримувала лікування щодо свого основного діагнозу лівобічний диспластичний косартроз 3 ст, вкорочення лівої н/кінцівки до 3 см. С-подібний сколіоз грудо-поперекового відділу хребта 2 ст, остеохондроз поперекового-крижового відділу хребта, яким вона хворіє з дитинства, про що зазначено у її чисельних виписках із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.
Враховуючи конкретні обставини справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 станом на день відкриття спадщини була непрацездатною в силу стану свого здоров`я, такий її стан відповідним висновок підтверджено ретроспективно, тобто встановлено на минулий період, оскільки визначено, що особа отримала інвалідність у період дитинства, відповідно, перебувала у такому стані до досягнення повноліття, що й обумовило її непрацездатність після досягнення повноліття та нагальну потребу у наданні їй певної соціальної гарантії захисту як особі з інвалідністю з дитинства.Наведене свідчить про абсолютну відсутність підстав стверджувати, що заявник не має права на обов`язкову частку у спадковому майні.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 1216-1218, 1241, 1261, 1268, 1296,1297 ЦК України та ст. ст. ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 279, 354-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ),яка є особою з інвалідністю з дитинства 3-ої групи з порушенням опорно-рухового апарату, право на обов`язкову частку у спадщині після її померлого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко