Справа № 444/109/25
Провадження № 2/444/593/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І. З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про встановлення юридичного факту родинних відносин між фізичними особами,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в якому просить встановити юридичний факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_3 , 1911 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а остання є відповідно її мамою.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що його батьком є ОСОБА_4 , матір`ю- ОСОБА_5 .

Дошлюбним прізвищем його матері, ОСОБА_5 , було Вольська, її батьком є ОСОБА_6 , матір`ю- ОСОБА_2 .

Тобто ОСОБА_6 є його дідом, а ОСОБА_2 є його бабою, а він відповідно їх внуком, оскільки вони є батьками його матері.

Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на належне їй майно, а також на майно, яке нею фактично успадковане, але юридично не оформлене після смерті її матері, ОСОБА_3 .

Він є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки нею складено заповіт на все майно в його користь.

Перед нотаріусом ним також заявлено про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну частку (пай) , яка належала матері ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті якої ОСОБА_2 спадщину за законом фактично прийняла, але юридично не оформила.

Однак нотаріус в усному порядку йому роз`яснила про необхідність підтвердження родинних зв`язків, а саме того, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 , а вона відповідно її дочкою, а в разі відсутності документів на підтвердження родинних зв`язків про необхідність звернення в суд для встановлення юридичного факту родинних відносин.

Позивач стверджує, що пошуки документа, зокрема свідоцтва про одруження його баби, ОСОБА_2 , не дали результату.

Просить суд взяти до уваги, що причиною цьому є те, що його баба, ОСОБА_2 , 1934 року народження, 15 липня 1950 року із села Нова Кам`янка, Жовківського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР від 29 липня 1950 року була виселена на спецпоселення в Томську область, з якого звільнена 09 вересня 1959 року, на підставі статті 3 Закону Української РСР від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жерт політичних репресій на Україні» реабілітована.

Крім неї були виселені та в подальшому звільнені ОСОБА_7 , 1892 року народження, ОСОБА_3 , 1911 року народження, ОСОБА_8 , 1936 року народження, що підтверджується довідкою № 4/4-2262, яка видана 18 листопада 1992 року інформаційним центром Управління внутрішніх справ Львівської області МВС України.

Стверджує, що його баба, ОСОБА_2 , зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 у 1956 році, проживаючи на території, яка належить на сьогоднішній день російській федерації.

Він звертався в Жовківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо актового запису про укладення шлюбу ОСОБА_2 , однак йому повідомлено, що відомості про шлюб в реєстрі актів цивільного стану відсутні.

Ще 20 листопада 1991 року виконавчий комітет Новокам`янської сільської ради Жовківського району Львівської область звертався із клопотанням в Ассінську міську раду про надіслання дубліката чи копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , яке відбулося в 1956 році, на що було надано відповідь про необхідність уточнення місця реєстрації шлюбу, так як по ОСОБА_10 за 1956 рік актовий запис про шлюб не значиться.

Позивач вважає, що крім наведених вище доказів факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а остання є відповідно її матір`ю підтверджується також довідками № 694 та № 695, які видані 18 листопада 2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 26 травня 2006 року.

Позивач просить врахувати, що дошлюбне прізвище його баби зазначено як ОСОБА_11 , а не ОСОБА_12 як у її матері згідно свідоцтва про смерть.

В той же час рік народження його баби, ОСОБА_2 , а саме 1934 рік, відповідає року народження вказаному у свідоцтві про народження ОСОБА_9 .

Саме прізвище ОСОБА_11 , а не ОСОБА_12 фігурує у довідці 4/4-2262, яка видана 18 листопада 1992 року інформаційним центром Управління внутрішніх справ Львівської області МВС України.

Також просить суд взяти до уваги, що з акта про проживання особи № 224, який складений 03 квітня 2024 року мешканцями АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які проживають в будинку АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 відповідно та підтверджений виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 08 квітня 2024 року, вбачається, що громадянка ОСОБА_3 , 1911 року народження, являється матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали у будинку АДРЕСА_1 , і вели спільне господарство.

А тому просить задовольнити його позовні вимоги, так як встановити іншим способом факт родинних відносин як рішенням суду неможливо.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 17 січня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження на 14 лютого 2025 року о 09 год. 10 хв.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак він подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Рава-Руської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, тобто фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Оскільки встановлення юридичного факту родинних відносин, пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд розглядає питання встановлення юридичного факту родинних відносин в порядку позовного провадження.

Відповідно до норми п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Нова Кам`янка, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 10 січня 2000 року.

Його батьком є ОСОБА_4 , матір`ю- ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_3 , яке видане 25 вересня 1982 року Новокам`янською сільською радою.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , яке видане Новокам`янською сільською радою 02 вересня 1979 року, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_16 уклали шлюб 02 вересня 1979 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 02 вересня 1979 року було зроблено запис за № 7. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині ОСОБА_17 .

Тобто дошлюбним прізвищем матері позивача, ОСОБА_5 , було ОСОБА_18 .

Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 , яке видане Новокам`янською сільською радою 24 березня 1961 року, стверджується, що ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьком є ОСОБА_6 , матір`ю- ОСОБА_2 .

Тобто ОСОБА_6 є дідом, а ОСОБА_2 є бабою позивача, а позивач відповідно їх внуком, оскільки вони є батьками матері позивача.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 22 січня 2013 року було складено відповідний актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , яке видане Новокам`янською сільською радою Жовківського району Львівської області 22 січня 2013 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, а також на майно, яке нею фактично успадковане, але юридично не оформлене після смерті її матері, ОСОБА_3 .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із заповіту, який 17 липня 2012 року складено та посвідчено Бап Євгенією Федорівною, секретарем Новокам`янської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 68, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла її онукові, ОСОБА_1 , тобто позивачу.

Як наслідок суд констатує, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті його баби, ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Суд враховує, що ОСОБА_1 в шестимісячний строк, а саме 25 червня 2013 року, після смерті баби, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся в Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину. Протягом цього строку він не відмовився від прийняття спадщини.

Крім того позивач був зареєстрований та постійно проживав разом із ОСОБА_2 на день відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця.

Тобто ОСОБА_1 прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті його баби, ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки був зареєстрований та постійно проживав зі спадкодавцем на день відриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця, а також враховуючи норму ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, протягом цього строку не відмовився від прийняття спадщини.

Внаслідок звернення позивача у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області 25 червня 2013 року після смерті ОСОБА_2 було зареєстровано спадкову справу № 342/2013, номер у Спадковому реєстрі 54651256, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34359284 від 25 червня 2013 року.

Державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольгою Ярославівною 10 березня 2016 року було видане ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , 1934 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме серії НОМЕР_7 , яке зареєстроване в реєстрі за № 235. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарським будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з двох кімнат, житловою площею 39,6 кв. метри, кухні, кладової, коридору, веранди, загальною площею 83,6 кв. метри, при будинку є два сараї, споруди.

Видача позивачу нотаріусом даного свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 підтверджує те, що він прийняв спадщину після її смерті.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ним піднято питання також про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну частку (пай) , яка належала матері ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , після смерті якої ОСОБА_2 спадщину за законом фактично прийняла, але юридично не оформила.

Так з сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 518279, який виданий та зареєстрований 23 грудня 2011 року Жовківською районною державною адміністрацією у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6627, вбачається, що ОСОБА_3 як члену колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Лесі України» Новокам`янської сільської ради Жовківського району Львівської області на підставі розпорядження голови Жовківської РДА від 22 травня 2001 року № 352, належило право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ТзОВ « Лесі України», розміром 1,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації смертей 06 червня 2006 року було зроблено відповідний актовий запис за № 25, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , яке видане Новокам`янською сільською радою Жовківського району Львівської області 06 червня 2006 року.

Викладеним у довідці № 693, яка видана 18 листопада 2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що в Новокам`янській сільській раді Жовківського району Львівської області заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався.

Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так як заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_2 як дочка ОСОБА_3 була спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

Однак нотаріус в усному порядку роз`яснила позивачу про необхідність підтвердження родинних зв`язків, а саме того, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 , а вона відповідно її дочкою, а в разі відсутності документів на підтвердження родинних зв`язків про необхідність звернення в суд для встановлення юридичного факту родинних відносин.

Як зазначає позивач у позовній заяві, пошуки документа, зокрема свідоцтва про одруження його баби, ОСОБА_2 , не дали результату.

Суд враховує, що ОСОБА_2 , 1934 року народження, 15 липня 1950 року із села Нова Кам`янка, Жовківського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР від 29 липня 1950 року була виселена на спецпоселення в Томську область, з якого звільнена 09 вересня 1959 року, на підставі статті 3 Закону Української РСР від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жерт політичних репресій на Україні» реабілітована.

Крім неї були виселені та в подальшому звільнені ОСОБА_7 , 1892 року народження, ОСОБА_3 , 1911 року народження, ОСОБА_8 , 1936 року народження.

Викладене підтверджується довідкою № 4/4-2262, яка видана 18 листопада 1992 року інформаційним центром Управління внутрішніх справ Львівської області МВС України.

Як зазначає позивач у позовній заяві, його баба, ОСОБА_2 , зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 у 1956 році, проживаючи на території, яка належить на сьогоднішній день російській федерації.

На звернення позивача в Жовківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо актового запису про укладення шлюбу ОСОБА_2 йому було повідомлено, що відомості про шлюб в реєстрі актів цивільного стану відсутні.

Суд враховує, що ще 20 листопада 1991 року виконавчий комітет Новокам`янської сільської ради Жовківського району Львівської область звертався із клопотанням в Ассінську міську раду про надіслання дубліката чи копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , яке відбулося в 1956 році, на що було надано відповідь про необхідність уточнення місця реєстрації шлюбу, так як по ОСОБА_10 за 1956 рік актовий запис про шлюб не значиться.

Крім наведених вище доказів факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а остання є відповідно її матір`ю підтверджується також наступними доказами.

Так з довідці № 694, яка видана 18 листопада 2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що громадянка ОСОБА_3 , 1911 року народження, проживала постійно та була зареєстрована до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Викладеним у довідці № 695, яка видана 18 листопада 2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , була зареєстрована та проживала разом із своєю матір`ю, ОСОБА_3 , на день її смерті, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_4 , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області, та вели спільне господарство.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 26 травня 2006 року, вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що в книзі реєстрації народжень 26 травня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 09.

Суд звертає увагу, що даний актовий запис поновлено.

При цьому суд враховує, що дошлюбне прізвище баби позивача зазначено як ОСОБА_11 , а не ОСОБА_12 як у її матері згідно свідоцтва про смерть.

В той же час рік народження баби позивача, ОСОБА_2 , а саме 1934 рік, відповідає року народження вказаному у свідоцтві про народження ОСОБА_9 .

Саме прізвище ОСОБА_11 , а не ОСОБА_12 фігурує у довідці 4/4-2262, яка видана 18 листопада 1992 року інформаційним центром Управління внутрішніх справ Львівської області МВС України.

Також суд бере до уваги, що з акта про проживання особи № 224, який складений 03 квітня 2024 року мешканцями АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які проживають в будинку АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 відповідно та підтверджений виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 08 квітня 2024 року, вбачається, що громадянка ОСОБА_3 , 1911 року народження, являється матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали у будинку АДРЕСА_1 , і вели спільне господарство.

Суд враховує, що встановити іншим способом факт родинних відносин як рішенням суду неможливо, оскільки спадкодавці померли, втратили цивільну правоздатність та дієздатність, актовий запис про укладення шлюбу ОСОБА_2 відсутній.

Аналізуючи представлені документи, надаючи оцінку всі доказам в сукупності, суд дійшов висновку про наявність та обгрунтованість підстав для встановлення юридичного факту родинних відносин між фізичними особами, а саме те, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_3 , 1911 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а остання є відповідно її мамою.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити.

Керуючись ст. 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 315-318, 319, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту родинних відносин між фізичними особами- задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_3 , 1911 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_3 , 1911 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є відповідно мамою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 14 лютого 2025 року.

Суддя: Мікула В. Є.