ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1655/24 Номер провадження 22-ц/814/505/25Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М. І. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Пєшков В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Прядка Олександра Олександровича на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

24 вересня 2024 року до суду звернувся представник заявниці адвокат Прядко О.О., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на:

- спеціалізований вантажний фургон VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- легковий транспортний засіб AUDI A6, 2020 року випуску, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_2 , які належать відповідачу ОСОБА_2 .

Свою заяву про забезпечення позову представник заявниці обґрунтовує тим, що 17.05.2008 заявниця ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , та за період шлюбних відносин подружжям за спільні кошти було придбано майно, зокрема, 19.07.2022 спеціалізований вантажний фургон VOLKSWAGEN CRAFTER та 09.12.2023 легковий транспортний засіб AUDI A6. Право власності на вказані автомобілі зареєстровано за ОСОБА_2 . Зазначив про ризик існування можливого переоформлення майна, зазначеного у заяві на іншого добросовісного набувача.

Також вказав, що продружжя не дійшло домовленості про добровільний поділ майна, оскільки ОСОБА_2 вважає все набуте майно під час шлюбу його особистою власністю.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2024 року у задоволенні заяви представника заявниці адвоката Прядка Олександра Олександровича, який діє від імені та в інтересах заявниці ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційному порядку вказану ухвалу оскаржив позивач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що у позивачки ОСОБА_1 існують підстави вважати, що коли відповідачу ОСОБА_2 стане відомо про розгляд цієї справи у суді, він може переоформити право власності на своє майно на іншого добросовісного набувача, чим ускладнить виконання майбутнього рішення про поділ майна подружжя.

Доказом реальності існування такого ризику є те, що у період шлюбних відносин подружжям за спільні кошти крім транспортних засобів також придбано інше майно: 29.06.2010 нежитлове приміщення А-1 загальною площею 156.3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 . 07.02.2022 житловий будинок загальною площею (кв.м): 149.3, житлова площа (кв.м): 91.3, і земельна ділянка для обслуговування житлового будинку № :17:001:0257 за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, 02.09.2024 з`ясувалось, що житловий будинок і земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 на даний час належить ТОВ "ОБЕРІГ 2024", , єдиним засновником якого є відповідач ОСОБА_2 .

Також зазначає, що нежитлове приміщення А-1 загальною площею 156.3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 також вибуло із власності ОСОБА_2 . Згідно відомостей із Єдиного державного реєстру речових прав 01.08.2024 ОСОБА_2 передав у власність ТОВ "ОБЕРІГ 2024" нежитлове приміщення А-1 загальною площею 156.3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 . Саме тому, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на майно, яке зареєстровано за відповідачем.

Вважає висновок суду не обґрунтованим, оскільки він суперечить матеріалам справи, прийнятим із порушенням норм процесуального права, а тому ухвалене рішення суду є незаконним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Предметом позову по даній справі є поділ майна подружжя, і у разі задоволення позову за позивачем може бути визнано право власності на частину майна, щодо якого судом відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник спір щодо поділу майна, позивачем надано суду докази, що право власності на вказане майно зареєстроване за відповідачем, позивач обґрунтовано навів припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на вказане майно може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити на користь третіх осіб спірні транспортні засоби під час вирішення спору, що призведе до необхідності залучення до участі в справі нових власників та пред`являти додаткові позовні вимоги.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду, оскільки майно відповідача, яке є предметом спору, може бути відчужене останнім у будь-який час.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстнації , що позивач не навів жодного доказу можливості відчуження спірного майна, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 177, 178 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Крім того, відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Оскільки належне відповідачу рухоме майно у вигляді транспортних засобів як об`єкти цивільних прав не вилучене та не обмежене в обороті, ризик його відчуження за умови невжиття заходів забезпечення позову є постійним.

Отже, припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду про поділ майна подружжя, яким позивач вважає спеціалізований вантажний фургон VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_1 ; легковий транспортний засіб AUDI A6, 2020 року випуску, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_2 , щодо яких просив вжити заходи забезпечення позову, є обґрунтованим.

Враховуючи майновий характер позовних вимог, відповідач має об`єктивну можливість розпорядитися належним йому рухомим майном на власний розсуд, зокрема, відчужити його в будь-який спосіб, що може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду про поділ майна подружжя в разі задоволення позову.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник спір про поділ майна подружжя, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки позивач обґрунтовано навів припущення про те, що відчуження відповідачем майна, яке належить останньому , ускладнить або взагалі виключить можливість в майбутньому виконати рішення суду про поділ майна подружжя, щодо якого просить вжити заходи забезпечення позову, в разі ухвалення судом рішення на користь позивача, а також навів обґрунтовані припущення вірогідного відчуження майна, захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне відповідачеві рухоме майно відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Висновки суду першоїі інстанції , що забезпечення позову порушує баланс прав та обов`язків сторін в справі та подружжя, є необґрунтованими та вважаються безпідставними апеляційним судом, оскільки ухвала суду не містить аргументів, яким саме чином, на думку суду, такий баланс порушено.

Апеляційний суд приймає до уваги, що застосування даного виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, гарантованих ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, оскільки обмежується лише можливість розпоряджатися майном, на яке накладено арешт на підставі ухвали суду.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вказаного рухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, колегія суддів, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає, що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямованих на відчуження вищевказаного рухомого майна, що є предметом спору. Заборона відчуження спірного рухомого майна не обмежить прав відповідача на користування та володіння вказаним рухомим майном.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 384,386 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Прядка Олександра Олександровича задовольнити.

Ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2024 року у цій справі скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Прядка Олександра Олександровича про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження:

- спеціалізованого вантажного фургону VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- легкового транспортного засобу AUDI A6, 2020 року випуску, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_2 , які належать відповідачу ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов