Справа № 548/160/25
Провадження № 2/548/223/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2025 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Лідовець Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Манжос Т. В.,

розглядаючи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», представник позивача Шабатин Наталія Анатоліївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2025 року до Хорольського районного суду Полтавської області звернувся представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр"- Шабатин Наталія Анатоліївна з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17.04.2024-100001375 від 17.04.2024 у розмірі 17437,82 грн, з яких: 8376,09 грн за тілом кредиту, 7061,73 грн за процентами, 2000 грн неустойки.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 17.04.2024-100001375 від 17.04.2024, відповідно до якого відповідачу перераховано на її платіжну картку кошти в сумі 10000 грн. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач зобов`язання належним чином не виконала, заборгованість у виді тіла кредиту, процентів за користування останнім та інших платежів не погасила, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 12.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача Шабатин Н. А. не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, перед початком судового засідання подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнала частково.

Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з такого.

З позовної заяви вбачається, що 17.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 17.04.2024-100001375 в електронній формі, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 10000 грн, шляхом перерахування на її банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. Строк надання кредиту 140 днів, розмір процентної ставки диференційований 1%; 0,82%.

Позивач зазначає, що кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, згідно з умовами договору. Натомість відповідач свої зобов`язання належно не виконує, суму кредиту, нарахованих на неї процентів та інших платежів, не повернула. Разом з тим позивач зазначив, що ОСОБА_1 проводила часткову сплату за кредитним договором на суму 2153, 99 грн від 30.04.2024, 2253,99 грн від 15.05.2024 , 2254,07 від 30.05.2024, 2469,09 грн від 14.06.2024. Під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги ці суми кошти були враховані та змінено суму заборгованості.

Станом на 03.09.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 17437,82 грн, з яких: 8376,09 грн за тілом кредиту, 7061,73 грн за процентами, 2000 грн неустойки.

Основними засадами (принципами) судочинства, визначеними частиною третьою статті 2 ЦПК України є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність судового розгляду справи.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частини 1, 2 статті 13 ЦПК України).

З аналізу викладених вище правових норм та обставин, установлених на підставі наданих позивачем доказів, випливає, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір в електронному вигляді. При цьому факт отримання кредиту, оплати за кредитом, період нарахування та сплати процентів, неустойки, комісій є предметом доказування у справах цієї категорії.

Натомість, позивачем не надано до суду належних доказів факту перерахування кредитних коштів на платіжну картку саме позичальника.

Часткове визнання відповідачем позову про стягнення заборгованості свідчить лише про його згоду з певною сумою боргу, але саме по собі не є доказом фактичного перерахування коштів на його рахунок. Для підтвердження такого факту необхідні документальні докази, зокрема: платіжні доручення, банківські виписки, квитанції про оплату, чи інши фінансові документи, що підтверджують надходження коштів на рахунок особи. Позивачем на підтвердження перерахування коштів відповідачу надано копію квитанції LiqPay, що є сервісом електронних платежів від ПриватБанку, а не самостійною банківською установою.

Верховний Суд у своїх постановах із подібних правовідносин виснував, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).

Отже, саме виписка з особового рахунку клієнта банку є документом, який може засвідчити надходження грошових коштів на відповідний банківський рахунок відкритий споживачу.

Позивач у справі, звертаючись до суду із даними позовними вимогами, не надав суду відповідного доказу та не заявляв клопотання про витребування даної банківської інформації щодо відповідачки у даній справі.

Не надано належного розрахунку заявлених позовних вимог із зазначенням коштів, які були сплачені позичальником, дату їх сплати, що надасть суду можливість підтвердити або спростувати факт наявної заборгованості або її відсутності, визначення підставності нарахування процентів, неустойки та комісій. Водночас, із наданого до суду розрахунку (а. с.25) не зрозуміло за який період та яка саме процентна ставка (1% чи 0,82%) застосовувалася для нарахування заборгованості за процентами користування кредитом. За які послуги і за який період здійснено нарахування комісій, як було враховано сплачені відповідачкою кошти та змінено суму заборгованості.

Відповідач просила позов задовольнити частково. Але, суди не мають права покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. На цьому наголосив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості перевірити наданий позивачем розрахунок в позові та підтвердити наявність заборгованості за кредитним договором та в якому розмірі або спростувати її наявність.

Відповідно до частин першої, третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись принципами змагальності сторін та диспозитивності судового розгляду суд доходить висновку, що позивачем не доведено перед судом належними та достатніми доказами факт надання кредиту та наявної заборгованості, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

В порядку статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. З цього слідує, що позивачеві не відшкодовується затрачені ним кошти по сплаті судового збору, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтями 49, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», представник позивача Шабатин Наталія Анатоліївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (адреса: вул. Саксаганського, 133-А, місто Київ, 01032, ).

Представник позивача: Шабатин Наталія Анатоліївна (вул. Саксаганського, 133-А, місто Київ, 01032, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя Т. М. Лідовець