Провадження №2/523/47/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2025 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів,

Установив:

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі по 82526 гривень щомісячно до досягнення повноліття спільною дитиною. Свої вимоги мотивує тим, що сторони по справі є батьками доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про народження доньки батьком записаний ОСОБА_2 .

Як зазначила позивачка у своєму позові, ОСОБА_2 працює моряком на суднах іноземних судновласників та має фактичний дохід у розмірі 8000,00 доларів США на місяць, що підтверджується випискою з рахунка приватного клієнта № /0826 Акціонерного банку «Південний» за період з 01.12.2023 по 26.08.2024 за номером особового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка була видана банком позивачці на підставі довіреності ОСОБА_2 .

На цей час щомісячний дохід ОСОБА_2 складає 8000 (вісім тисяч) доларів США. 1/4 частка відповідно складає 2000 (дві тисячі) доларів США. Станом на дату подачі позову (27 жовтня 2024 року) офіційний курс гривні щодо долара США за даними Національного банку України складає 41.2630 гривни за 1 долар США. Відповідно, щомісячна сума на утримання дитини в національній валюті України складає 82526.00 гривень.

ОСОБА_1 працює медичною сестрою у відділенні інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Одеської обласної лікарні. На цей час вона вимушена працювати на 1.5 (півтори) ставки для того, щоб отримувати заробітну плату розміром в 16000 (шістнадцять тисяч) гривень на місяць. Навіть оплата праці з навантаженням на 50 відсотків більше звичайного не надає їй змоги забезпечити самостійно утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 з врахуванням виправданих очікувань дитини на утримання від батька, який заробляє більше ніж в 20 разів більше матері. Дитина хворіє на сколіоз, лікування якого забезпечується комплексом медикаментозних та фізіотерапевтичних процедур. Це потребує додаткових витрат часу матері та грошових коштів.

Позивачка звернулась до суду 27 жовтня 2024 року з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі по 82526 гривень щомісячно на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2024 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 26,27).

Представник позивача - ОСОБА_5 в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з обґрунтувань, що викладені в позові.

Відповідач про розгляд справи про розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с. 31), причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну заяву не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

З`ясував обставини справи, вислухав представника позивача, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16). У свідоцтві про народження доньки батьком записаний ОСОБА_2 . Донька проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні та вихованні.

Згідно з випискою з рахунка приватного клієнта № /0826 Акціонерного банку «Південний» за період з 01.12.2023 по 26.08.2024 за номером особового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка була видана банком позивачці на підставі довіреності ОСОБА_2 , відповідач періодично отримує високий заробіток в іноземній валюті. (а.с. 14).

Однак належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 отримує кожен місяць доходи у розмірі 8000 доларів на місяць матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 працює медичною сестрою у відділенні інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Одеської обласної лікарні. На цей час вона вимушена працювати на 1.5 (півтори) ставки для того, щоб отримувати заробітну плату розміром в 16000 (шістнадцять тисяч) гривень на місяць. (а.с. 37).

Крім того сторони дійшли згоди про поділ спільного майна. (а.с. 40-42).

Правилами ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 28 жовтня 2024 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 28 жовтня 2024 року.

Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із вказаних норм закону спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором позивача, на утримання дитини, з якою вказана особа проживає.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

При визначенні розміру аліментів суд ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання її доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі по 4600 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття.

Також, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок, оскільки позивачка звільнялась від їх сплати при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 сімейного Кодексу України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4600 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, починаючи з 28 жовтня 2024 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах сплати платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , судовий збір в дохід держави в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 04 березня 2025 року.

Суддя