Справа № 585/372/25
Номер провадження 2/585/318/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Зубко К.В.,

Справа № 585/372/25, провадження № 2/585/318/25

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у залі судового засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні справу про визнання правочину удаваним.

Представник позивача: Молібог Юлія Миколаївна, яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВМ №1061353 від 30.01.2025.

Стислий виклад позицій учасників справи.

До суду звернулась адвокат Молібог Ю.М. з позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 разом з родиною проживають в АДРЕСА_1 . Подружжя з метою придбання житлового будинку тривалий час здійснювали пошук домоволодіння, яке б розташовувалось в тому ж районі в якому вони і проживали. В літку 2023 позивач уклала усну домовленість з відповідачем щодо купівлі - продажу частки земельної ділянки та частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Майно яке розташоване за вище вказаною адресою складається з: земельної ділянку площею 0,0833 (нуль цілих вісімсот тридцять три десятитисячних гектарів, вид цільового призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови (згідно експлікації земельних угідь: капітальна - 0,0176 гектарів, тимчасова - 0,0009 гектарів, тимчасова - 0,0017 гектарів, прибудинкова територія - 0,0631 гектарів), кадастровий номер: :05:054:0139 та житлового будинку загальною площею 120,3 (сто двадцять цілих три десятих) квадратних метрів, житловою площею 47,4 (сорок сім цілих чотири десятих) квадратних метрів, та надвірними будівлями і спорудами. 1/2 частка у праві власності належить відповідачу, а інша частка ОСОБА_3 . Остання є співвласницею майна, зареєстрована та проживає у місті Приморськ, Запорізької області і неодноразово пропонувала відповідачу викупити її частку, оскільки не планує повертатись. До 24 лютого 2022 року відповідач підтримував з нею зв`язок, проте з початку березня 2022 року, коли місто Приморськ було окуповане російськими військами, а з вересня 2022 року рф незаконно анексували частину території Запорізької області включаючи місто Приморськ, зв`язок з ОСОБА_3 втрачено, вона не має можливості приїхати з окупованої території та невідомо коли така можливість з`явиться, особливо в умовах широкомасштабної війни. Через об`єктивну неможливість виконати вимогу ст. 362 ЦК України щодо письмового повідомлення ОСОБА_3 про намір продати свою частку, а також у зв`язку з тим, що відповідач мав повне переконання, що співвласниця не виявить бажання викупити часку майна у нього, сторони дійшли згоди укласти договір дарування, адже переважне право співвласника не поширюється на договори дарування. Саме таку пораду щодо відчуження будинку та земельної ділянки надала сторонам і нотаріус. Відтак 02.08.2023 позивачка та відповідач уклали договір дарування, який посвідчений нотаріусом, та відповідно до якого відповідач передає (дарує) позивачці, а позивачка приймає майно яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ,

Сторони усвідомлювали, що договір дарування від 02.08.2023 посвідчений приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Торчицькою В.М., є удаваним та приховує інший правочин, а саме договір купівлі продажу, оскільки сторонами погоджено істотну умову договору купівлі продажу, а саме вартість майна яка складала 9 000 (дев`ять тисяч доларів).

Згодом, через шість місяців, позивачці вдалося вийти на зв`язок з ОСОБА_3 і остання повідомила, що проти рішення сторін не заперечує, окрім того запропонувала позивачці викупити і її частку майна оскільки повертатись до Сумської області не має можливості та не збирається, а також через свій похилий вік (26.01.1951 р.н.) вона не в змозі приїздити та доглядати за будинком та земельною ділянкою, на що позивачка погодилась. 01.02.2024 між ОСОБА_3 від імені якої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Фішиним В. В. 23.08.2021 року за реєстровим №1599 діяла ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу відповідно до якого продавець передала (продала), а покупець прийняла ( купила) іншу частину майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Метою визнання договору дарування від 02.08.2023 удаваним є спростування доводів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складеному щодо позивачки за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 поставлено за провину те, що займаючи посаду провідного фахівця відділу персоналу Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, будучи суб`єктом на якого відповідно до підпункту «д» пункту 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», поширюється дія цього Закону та примітки до статті 172- 5 КУпАП, вона вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-5 КУпАП, а саме в порушення вимог частини 2 статті 23 Закону України «Про запобігання корупції» отримала 02.08.2023 від ОСОБА_2 , який відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» не відноситься до близьких осіб, подарунок у не грошовій формі, вартість якого складає 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) та перевищує два прожиткових мінімуми, встановлених для працездатних осіб на день прийняття подарунка.

Проте, вище вказані обставини укладення договору свідчать про те, що правочин мав реальний характер оплатного відчуження майна. Позивачка та відповідач фактично домовилися про купівлю-продаж частки нерухомого майна, однак оформили угоду як договір дарування з метою уникнення необхідності дотримання переважного права купівлі іншого співвласника. Таким чином, встановлення удаваного характеру договору дарування підтвердить, що позивачка не отримувала подарунка, а фактично придбала частку нерухомого майна за плату, що унеможливлює притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Відповідач подав суду відзив, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та зазначив, що дійсно між ним та позивачкою було укладено договір дарування як спосіб приховати фактичні правовідносини, а саме договір купівлі-продажу. Визнає, що отримав від позивачки кошти за передане їй майно, що підтверджується розпискою, долученою до матеріалів справи. Позивач не є ні його, ні його дружини близькою особою чи родичкою, а тому сторонній людині дарувати частину належного їх сім`є майна було необхідним лише з метою отримання ним та його дружиною грошових коштів, тобто вони мали намір продати будинок, а не безоплатно його подарувати. Але за наведених у позові обставин, не могли цього зробити, а тому і уклали договір дарування.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

07 лютого 2025 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження .

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, та у зв`язку із визнанням відповідачем позову просить ухвалити рішення у підготовчому засіданні та задоволити позов.

Відповідач до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

02.08.2023 ОСОБА_2 (Дарувальник) та ОСОБА_1 (Обдаровуваний) уклали договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Торчицькою В.М., та відповідно до якого ОСОБА_2 передає (дарує) позивачці, а позивачка приймає нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7-8) .

02.08.2023 ОСОБА_2 написано розписку , в якій він зазначив, що отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 9000 грн. за відчуження їй частки нерухомого майна (частини будинку та частини земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває у його власності. Претензій до ОСОБА_1 не має (а.с.9).

З долученої платіжної інструкції №309577 від 02.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 сплачено військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 3750 грн.(а.с.9 зворот).

З долученої платіжної інструкції №2217237 від 01.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 сплачено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 12500 грн. (а.с.10).

01.02.2024 між ОСОБА_3 від імені якої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Фішиним В. В. 23.08.2021 року за реєстровим №1599 діяла ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу відповідно до якого продавець передала (продала), а покупець прийняла ( купила) іншу частину (1/2 частину) майна за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11-12, 13-14).

02 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол №1-2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-5 КУпАП , в провинну останній посталвдене те, що займаючи посаду провідного фахівця відділу персоналу Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, будучи суб`єктом на якого відповідно до підпункту «д» пункту 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», поширюється дія цього Закону та примітки до статті 172- 5 КУпАП, вона вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-5 КУпАП, а саме в порушення вимог частини 2 статті 23 Закону України «Про запобігання корупції» отримала 02.08.2023 від ОСОБА_2 , який відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» не відноситься до близьких осіб, подарунок у не грошовій формі, вартість якого складає 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) та перевищує два прожиткових мінімуми, встановлених для працездатних осіб на день прийняття подарунка (а.с. 14 зворот-19).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання правочину удаваним.

Норми права, застосовані судом.

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Як роз`яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином (ст. 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Удаваний правочин завжди нікчемний і сам по собі жодних юридичних наслідків не породжує. Сторони, здійснюючи удаваний правочин, приховують іншу юридичну дію, іншу мету, яку вони мали насправді на увазі, тобто фактично сторони прагнуть до вчинення іншого правочину. Дефектність прикриваючого правочину очевидна.

Тобто удаваний правочин вчиняється для прикриття іншого правочину, внаслідок чого наявні два правочини - той, що прикривається, тобто прихований, і удаваний - такий, що прикриває перший правочин.

Отже, для визнання правочину удаваним слід встановити, що обидві сторони договору усвідомлювали, що вони укладають саме удавану угоду та, що їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків та приховують іншу волю учасників.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру (передачу грошових коштів в рахунок оплати за майно), не є договором дарування.

Таким чином, головною відмінністю між договором дарування і договором купівліпродажу є те, що перший завжди є безоплатним, а другий передбачає обов`язкову сплату певної грошової суми за майно.

Згідно з правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 357/3132/15-ц для визнання угоди удаваною позивачу необхідно надати відповідні докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: а) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; б) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; в) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином"

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову виходячи з наступного.

02.08.2023 ОСОБА_2 (Дарувальник) та ОСОБА_1 (Обдаровуваний) уклали договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Торчицькою В.М., та відповідно до якого ОСОБА_2 передає (дарує) позивачці, а позивачка приймає нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 і який позивач просить визнати удаваним.

Від відповідача до проведення підготовчого засідання надійшла заява про визнання позову.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що подана ОСОБА_1 позовна заява вмотивована, аргументована та така, що відповідає вимогам закону, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а тому суд вважає, що підстави для з`ясування і дослідження інших обставин справи, відсутні, а позовні вимоги необхідно задоволити.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, задовольнити.

Визнати удаваним договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :05:054:0139, площею 0,0833, вид цільового призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та дарування житлового будинку загальною площею 120,3 (сто двадцять цілих три десятих) квадратних метрів, житловою площею 47,4 (сорок сім цілих чотири десятих) квадратних метрів, та надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , посвідчений 02.08.2023 приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Торчицькою В.М. як такий, що приховує договір купівлі продажу та застосувати наслідки удаваного правочину, а саме перевести права покупця на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: Молібог Юлія Миколаївна , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_3 , тел. НОМЕР_3 , адреса: Сумська область, м. Суми, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова