04.03.2025 Справа № 756/9836/24
Ун.№756/9836/24
Пр.№2/756/574/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення коштів та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Масехи Б.О. звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (надалі - ТОВ «Пологовий будинок «Лелека») грошові кошти у розмірі: 64 614,00 грн. - сплачених на виконання Договору про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) пакет Комфорт №37Р/01/2022 від 16.01.2022, 18 716,74 грн. - інфляційних втрат, 4 564,16 грн. - 3% річних, 20 000 грн - моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що 09.09.2021 між позивачкою та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено попередній договір №201ПП/09/2021, відповідно до умов якого, пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 64 614,00 грн., що дорівнює ціні/вартості послуг Медичного закладу за основним договором.

11.09.2021 року, ОСОБА_1 на підставі рахунку-фактури №63912 від 09.09.2021, здійснила повну оплату авансового платежу, що підтверджується фіскальним чеком № 24382 від 11.09.2021 року, виданого касою ТОВ «Пологовий будинок «Лелека».

16 січня 2022 року, на виконання умов Попереднього договору, між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», з іншої, було укладено Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» № 37P/01/2022.

Згідно з п. 8.1, 8.4 договору № 37P/01/2022 вартість послуг, наданих за цим договором, становить 64 614 грн. та сплачена в якості авансового платежу за попереднім договором №201ПП/09/2021 від 09.09.2021 року.

Згідно умов вищевказаного Договору, відповідач ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» бере на себе зобов`язання протягом дії даного договору та на його умовах надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта.

27.02.2022 SMS-повідомленням відповідач повідомив ОСОБА_1 про скасування запланованого на 01.03.2022 року її візиту до лікаря та про тимчасове припинення жіночих консультацій в пологовому будинку.

09 березня 2022 року відповідач повністю припинив роботу пологового будинку та відповідно надання послуг за договорами з пацієнтами, про це було повідомлено на сторінці відповідача в соціальній мережі Instagram.

14.03.2022 року, відповідне SMS-повідомлення отримала безпосередньо ОСОБА_1

09.03.2022 року, позивачка, надіслала на електронну пошту ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» повідомлення про розірвання Договору про надання медичної допомоги та прохання про повернення сплачених нею коштів, у відповідності до абзацу 5 п. 10.1 Договору.

На вимогу ОСОБА_1 про розірвання договору про надання медичної допомоги та повернення коштів, відповідач відреагував 28.03.2022 надіславши повідомлення про прийняття запиту на розірвання Договору. В подальшому ОСОБА_1 неодноразово отримувала повідомлення про те, що питання щодо повернення коштів знаходиться на фінальному етапі, однак кошти повернуті так і не були.

Крім того, пологи позивачки відбулися 16.03.2022 року в іншому лікувальному закладі.

У зв`язку з воєнними діями відповідач не надав їй обумовлених укладеними договорами послуг у повному обсязі та не повернув отриманих на підставі вказаних договорів коштів.

Намагаючись вирішити питання повернення коштів, 10.07.2023 року ОСОБА_1 направила рекомендованим листом на адресу відповідача претензію з вимогою про повернення сплачених нею грошових коштів.

Претензія була вручена відповідачу 14.07.2023 року, однак ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» так і не надало відповіді на неї, і станом на дату подання цього позову, не повернуло ОСОБА_1 сплачені нею грошові кошти.

У зв`язку з протиправними діями відповідача, які полягали у неповерненні коштів позивачці, їх тривалим характером, ОСОБА_1 було спричинено значної моральної шкоди ментальному здоров`ю. Понесені моральні втрати призвели до позбавлення можливостей здійснення необхідних для розвитку дитини дій та витрат, які вона могла б реалізувати не витрачаючи часу на захист своїх порушених прав у судовому порядку.

Відтак, враховуючи постійну присутність психологічно - травмуючого фактору в житті позивачки, вона оцінює розмір завданої моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн, яку вважає мінімальною компенсацією за перенесені нею душевні страждання.

Враховуючи вищевикладене, позивачка вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення з відповідача грошових коштів та моральної шкоди.

Ухвалою суду 08.08.2024 за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в обгрунтування якого зазначено, що 16.01.2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем укладено Договір №37Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) пакет «Комфорт» (далі - договір ведення).

Згідно п.11.2 договору ведення цей Договір набирає чинність з моменту його підписання Сторонами із врахуванням вимог п. 8.4. Договору і діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Відповідно до п.8.4 договору ведення вартість медичної допомоги, зазначена в п.8.1. Договору в сумі 64 614,00 грн. сплачена Пацієнтом в якості авансового платежу за Попереднім договором № 201ПП/09/2021 від 09.09.2021 року.

Позивачем було сплачено вартість договору ведення у розмірі 64 614,00 грн. Дана вартість складається з основної суми договору ведення - вартість із 14% знижкою складає 62 814,00 грн., страхового платежу «Безпечні пологи розширена», Програма 1 - вартість 1800,00 грн.

Звернув увагу суду, що згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003557 від 16.01.2022 року сплачена позивачем сума у розмірі 1800,00 грн. була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Разом з тим, у відповідності до п.10.1 договору ведення, договір припиняється, у разі проведення пологів пацієнта в іншому лікувальному закладі або місці.

Позивачем було надано документ, а саме копію виписки про новонародженого, згідно якого дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, договір ведення між позивачем та ТОВ «Лелека» припинився 16.03.2022 року, у зв`язку із проведення пологів в іншому лікувальному закладі.

Введення воєнного стану в Україні стало обставиною непереборної сили для ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та таким, що унеможливлює виконання своїх обов`язків перед позивачем за договором ведення, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів. З 06 березня 2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку з введенням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, призупинив свою роботу до 01.09.2022, що негативно відзначилося на фінансових показниках ТОВ «Лелека».

Наголошує, що обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності, окремим податковим іншим зобов`язанням, обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Крім того, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних просила відмовити в повному обсязі, оскільки такі нарахування не можуть застосовуватися у зв`язку з наявністю відповідача форс-мажорних обставин, отже вимога позивача про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України є безпідставною.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн., та інших витрат, які будуть понесені в ході розгляду даної справи, зазначає, що розгляд даної цивільної справи не відноситься до категорії важких та через повномасштабне вторгнення приміщення ТОВ «Лелека» за адресою вул. Квітки Цісик, буд.56 зазнало значних пошкоджень та потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану. Через що у ТОВ «Лелека» виникло скрутне становище, що і спричинило несвоєчасне повернення сплачених позивачем коштів. У зв`язку з цим, враховуючи незначну складність справи, враховуючи конкретні обставини даної справи, критерію розумності, дійсності та необхідності наданого обсягу правничої допомоги, а також враховуючи фінансовий стан ТОВ «Лелека», вважає, що розмір витрат позивача на правничу допомогу є завищеним, та вважає, що розмір витрат позивача на правничу допомогу цілком відповідає сумі у розмірі 3 000 грн.

Просив відмовити у задоволенні вимог позивачки про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано жодних доказів чи конкретних фактів того, що вимушене припинення надання відповідачем послуг та затримка у поверненні коштів, призвели до фізичних або душевних страждань та мало для неї конкретні негативні наслідки, відшкодування моральної шкоди не було передбачено умовами укладеного договору ведення, а відтак, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, є безпідставними та необгрунтованими.

Разом з відзивом ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» подано до суду клопотання в якому відповідач не заперечує щодо суми боргу у розмірі 62 814,00 грн., яку необхідно повернути позивачу, а також просить суд, при ухваленні рішення суду розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 5 234,50 грн.

У відповіді на відзив, представник позивачки просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, зазначив, що відповідач починаючи з 24.03.2022 року не повернув ОСОБА_1 кошти за ненадані послуги. Відповідач посилається на форм-мажорні обставини, обставини непереборної сили, однак сертифікату виданого Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою нею регіональною торгово-промисловою палатою на підтвердження цього не надає.

Крім того, відповідач визнає відновлення з 01.09.2022 року господарської діяльності, станом на сьогоднішній день за інтернет джерелами, професійну медичну допомогу та послуги у відповідача можуть отримувати наявні клієнти медзакладу та відкриваються нові відділення, що також спростовує посилання відповідача на форс-мажорні обставини.

Право позивачки, як споживача медичних послуг, на відшкодування моральної шкоди, завданої простроченням виконання обов`язку відповідачем, наявне у неї внаслідок прямої дії Закону України «Про захист прав споживачів», норми якого поширюють свій правовий вплив на правовідносини, які склались між сторонами. Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Оскільки, відповідачем порушено строк повернення коштів - 5 робочих днів, що передбачено договором, заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди є справедливими та правомірними.

Заперечував, щодо задоволення вимоги відповідача про розстрочення виконання рішення, оскільки відповідач активно здійснює свою господарську діяльність, при цьому, позиціонуючи себе як елітний медичний центр, має значні матеріальні активи та відповідний рівень доходів та задоволення цього клопотання призведе до ще більшої втрати позивачкою належних їй грошових коштів у вигляді інфляційних втрат.

Щодо заперечень відповідача на вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що заявлена позивачкою сума витрат складає лише 23 % від загальної ціни цього позову, спір виник внаслідок не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідач ігнорував більше двох років всі спроби вирішити цей спір в досудовому порядку, у зв`язку з чим заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є спів мірною зі складністю справи та ціною позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

16.01.2022 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем було укладено Договір № 37Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт».

Відповідно до умов договору медичний заклад бере на себе зобов`язання надати пацієнту медичну допомогу.

Згідно п. 8.1 Договору вартість послуг, наданих за цим договором становить 64 614,00 грн.

Крім того, між позивачем та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003557 від 16.01.2022. Агентом страховика виступає ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» Страховий платіж в розмірі 1800 грн.

Згідно з п. 8.1, 8.4 договору № 37P/01/2022 вартість послуг, наданих за цим договором, становить 64 614 грн. та сплачена в якості авансового платежу за попереднім договором №201ПП/09/2021 від 09.09.2021 року.

Відповідно до рахунку-фактури № 63912 від 09.09.2021 року позивачем сплачено 64 614 грн., включаючи страховий платіж 1800 грн. Із них 62 814 грн. позивачем сплачено на рахунок відповідача, а сума 1800,00 грн. була сплачена позивачем на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Відповідно до п. 3.1 Договору № 37P/01/2022 від 16.01.2022, медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу Пацієнту в межах цього Договору.

Пунктами 9.3, 9.4 Договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього Договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 9.5 Договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Згідно з п. 10.1 Договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

Судом встановлено, що позивачем сплачено відповідачу 62 814 грн., а 1800 грн. була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Відповідно до наданих доказів, позивачка народила дитину в іншому медичному закладі 16.03.2022 року.

Позивачка зверталася до відповідача з заявами про повернення грошових коштів, оскільки медичні послуги їй надані не були і дитину вона народжувала в іншому пологовому будинку, разом з тим кошти їй не були повернуті.

Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Судом встановлено, що відповідач добровільно не виконав умови договорів в позасудовому порядку, і сплачені кошти не повернув.

При цьому, умовами обох Договорів передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору.

Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

Проте, суд зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Наявність форс-мажорних обставин у відповідача не позбавляє позивача права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

Згідно з п. 10.1 Договору від 16.01.2022, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач скасував заплановані візити позивачки, які були призначені на 01.03.2022 (а.с. 49).

ОСОБА_1 09.03.2022 на офіційну електронну адресу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» повідомила про розірвання договору та повернення грошових коштів, у зв`язку з неможливістю надання послуг пологовим будинком (а.с. 54).

Оскільки, позивачка звернулася з вимогою про повернення коштів до відповідача, 09.03.2022, суд вважає, що Договір № 37P/01/2022 від 16.01.2022 слід вважати припиненим 17.03.2022, тобто через 5 робочих днів, у зв`язку з односторонньою відмовою від нього, згідно ст. 611, 907 ЦК України.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, фактично вартість саме медичних послуг за основним договором, які були оплачені позивачкою, складає 62 814 грн. Заперечень щодо вказаних обставин від відповідача не надійшло.

Судом встановлено, що відповідач не виконав умови Договору з надання медичних послуг і сплачені позивачкою кошти не повернув, а тому суд доходить до висновку про стягнення суми 62 814 грн. з відповідача на користь позивача.

У стягненні 1800 грн. суд відмовляє, оскільки вказані кошти позивачем не сплачувалися на рахунок відповідача.

Стаття 625 ЦПК України на яку посилається позивач передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 3 % річних та інфляційні втрати нараховані на суму боргу у розмірі 64 614 грн., починаючи з 24.03.2022, оскільки на підставі п. 10.1. Договору 37P/01/2022 від 16.01.2022, договір припинився 16.03.2022 у зв`язку з проведенням пологів пацієнта в іншому лікувальному закладі або місці і в такому випадку пацієнту, на його вимогу повертається сплачена сума, за відрахуванням вартості фактично наданої Медичним закладом медичної допомоги та до 30.07.2024.

Оскільки, відповідач прострочив виконання зобов`язань, щодо повернення позивачу грошових коштів, тому у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу у розмірі 62 814 грн - 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, на підставі чого суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача за період з 24.03.2022 по 30.07.2024 інфляційні втрати в розмірі 18 195,31 грн. та 3% річних в розмірі 4 437,01 грн.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди, варто зазначити, що відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою ОСОБА_1 не доведено завдання їй ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» моральної шкоди, понесення моральних страждань внаслідок ненадання медичних послуг за договором №37Р/01/2022 від 16.01.2022 та прострочення повернення ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошових коштів за ненадані послуги.

ОСОБА_1 не надала доказів того, що припинення надання відповідачем послуг за договором та затримка у поверненні коштів у зв`язку з розірванням договору призвели до фізичних або душевних страждань, мало для неї конкретні негативні наслідки.

Відшкодування моральної шкоди не було передбачено умовами укладеного сторонами договору №37Р/01/2022 від 16.01.2022 Договору про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) пакет «Комфорт».

З огляду на зазначене, та враховуючи існування договірних відносин, що виникли між сторонами при укладанні договорів про надання медичної допомоги №37Р/01/2022 від 16.01.2022 року, суд вважає, що вимога щодо стягнення з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження фактично понесених витрат представником позивача надано Договір про надання правової допомоги № 15/07/2024 від 15.07.2024, укладений між адвокатом Адвокатським об`єднанням «ЛЕЗО» та ОСОБА_1 , Додаткову угоду №1 від 15.07.2024 до цього договору, відповідно до п. 4, сторони спільно визначили і погодили вартість години роботи Адвокатського об`єднання, ордер відповідно до якого представництво інтересів позивачки здійснює адвокат Масеха Б.А., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт №1 (наданих послуг) підписаний позивачкою та партнером АО «ЛЕЗО» адвокатом Масехою Б.О., відповідно до якого вартість години роботи адвоката складає 1500 грн., адвокатом загалом витрачено 22 год. 40 хв. часу вартістю 25 000 грн.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, сума витрат на професійну правничу допомогу доведена перед судом складає 25 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено на 79 % від пред`явлених позовних вимог, отже витрати на професійну правничу допомогу складають 19 750 грн.

Враховуючи викладене, категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд вважає правильним визначити розмір витрат, які підлягають стягненню з відповідача на рахунок позивача у розмірі 6 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1211,20 грн., а тому враховуючи те, що позов задоволено частково на 79%, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 956,84 грн.

Суд у задоволенні клопотання сторони відповідача про розстрочку виконання судового рішення відповідно до ст.435 ЦПК України відмовляє, оскільки наразі рішення суду не набрало законної сили, відповідач просив розстрочити виконання тільки суму основного боргу, позивачка заперечувала щодо цього, разом з цим, клопотання про розстрочку судового рішення, яке не набрало законної сили є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення коштів та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі:

- 62 814 (шістдесят дві тисячі вісімсот чотирнадцять) гривень 00 копійок - за Договором № 37Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт» від 16.01.2022;

- 18 195 (вісімнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень 31 копійка - інфляційних втрат;

- 4 437 (чотири тисячі чотириста тридцять сім) гривень 01 копійку - 3% річних;

- 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок - витрат на професійну правничу допомогу;

- 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 84 копійок - судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Квітки Цісик, 56.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Майбоженко