Справа № 188/1171/24
Провадження № 2/188/431/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Місюра К.В.

за участю секретаря судового засідання: Лисяк А.Є.,

за участю представників сторін:

прокурор: Ларченко Я.І.

від позивача: не з`явився

від відповідача: Бурова І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації, -

ВСТАНОВИВ:

Першотравенська окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації.

Прокурор в інтересах позивача в своїх позовних вимогах посилається на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України ст. 13, 14, Земельного кодексу України ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 118, 119, і 23, 125, 126 Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону «Про оренду землі») та ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У позові позивач посилається на те, що за результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з`ясовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є громадянином РФ, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія НРТ № 097091 від 22.02.2022, виданого приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В., набула право власності на земельну ділянку з кадастровий номером :03:007:0009, площею 0,0205 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області.

Як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та свідоцтва про право на спадщину за законом відповідач станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку була громадянином РФ та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з даними Першотравенського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою російської федерації та була документована посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 , виданою ГУ МВС України в Дніпропетровській області 07.05.2009р.

Таким чином, відповідач є громадянкою РФ та громадянство України не набувала. Разом з тим, остання, набувши в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, всупереч вимогам Земельного кодексу України не відчужила даний об`єкт зі спливом законодавчо визначеного строку та досі залишається його власником.

У зв`язку із вказаним, на теперішній час наявні підстави для конфіскації у ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0009, площею 0,0205 га, шляхом припинення права власності на неї.

Прокурор в судовому засіданні позові вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, пояснивши, що на день розгляду справи в суді вона вже не є власником спірної земельної ділянки, так як подарувала її своїй дочці.

Вислухавши в судовому засіданні прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Згідно ч. 4 статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Частиною 5 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою РФ, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія НРТ № 097091 від 22.02.2022 року набула у власність земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :03:007:0009, площею 0,0205 га, розташовану на території Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Право власності на зазначену земельну ділянку 22.02.2022 зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Водночас, суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні і громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до часі ніш другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти. дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності: в) прийняття спадщини.

Отже, суд вважає, оскільки відповідач, будучи іноземною громадянкою, в порушення вимог ч. 4 ст.81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності (з 22.02.2022) на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, добровільно її не відчужила, тому слід конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області вказану земельну ділянку, що буде достатнім способом захисту прав позивача, спрямованим на поновлення порушених прав держави та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того конфіскація є одним із способів припинення права власності згідно ст. 346 ЦК України.

Частиною 4 ст. 81 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власникові.

В той же час, суд не приймає до уваги пояснення відповідача стосовно того, що спірна земельна ділянка на день розгляду справи вже їй не належить, виходячи з наступного.

Так, відповідно до долученого відповідачем договору дарування житлового будинку та присадибної ділянки від 06.06.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передала у власність (подарувала) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 66,3 кв.м. та земельну ділянку, розміром 0,1490 га, яка має кадастровий № :03:007:0010, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, предметом дарування, згідно наданого договору, є земельна ділянка, розміром 0,1490 га, яка має кадастровий № :03:007:0010, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, предметом спору у вказаній справі є земельна ділянка з кадастровий номером :03:007:0009, площею 0,0205 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області.

Тобто, враховуючи технічні характеристики наведених вище земельних ділянок, тобто відмінність у розмірах площі та різні кадастрові номери, вони не є тотожними.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі викладених обставин.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 2 422, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 12,81,133,141,263-265 ЦПК України, ст. ст. 346,354,378 ЦК України, ст. ст.140,143,145,148 ЗК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :03:007:0009 площею 0,0205 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.02.2022 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 140), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ().

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, ) судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра