Справа № 541/3631/24
Номер провадження 2-о/541/23/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 березня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за участю заявниці та її представника - адвоката Акрітова К.К., заінтересованих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Миргородська міська рада Полтавської області, як орган опіки та піклування, Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи: Миргородська міська рада Полтавської області, як орган опіки та піклування, Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про встановлення факту батьківства. Свою заяву мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився її син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24 вересня 2013 року серія НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області з відповідним актовим записом №291. Відомості про батька в свідоцтві про народження зазначено в порядку ч. 1 ст. 135 СК України з її слів. Батьком дитини є ОСОБА_6 , який зник безвісти 19 вересня 2024 року в районі населеного пункту Ольгівка Кореневського району Курської області, виконуючи свій обов`язок по захисту Батьківщини від агресора. Цей факт підтверджується сповіщенням №235 від 21 вересня 2024 року. Тактж заявниця зазначила, що певний період вони з ОСОБА_6 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в цей період народився їх син, він визнавав себе його батьком, піклувався про нього та в майбутньому мав намір встановити батьківство, однак не встиг. Встановлення батьківства заявниці потрібне для захисту прав та інтересів дитини, оформлення пенсії по втраті годувальника, для отримання дитиною спадщини після смерті батька, з огляду на що вона вимушена звернутись до суду. Просила встановити факт, що безвісти зниклий ОСОБА_6 є батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису №291 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, складеного Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області, а саме в графі «батько» зазначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Миргород Полтавської області, Україна, громадянин України, у відомостях про дитину змінити його прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Ухвалою суду від 11.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 03.12.2024 по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам медико-генетичного центру «Мама Папа» (вул. Льва Толстого, буд. 21, м. Київ).

15.01.2025 до суду надійшов висновок молекулярно-генетичної експертизи №46100 від 10.01.2025.

17.01.2025 провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Акрітов К.К. (ордер № 1255767 від 06 листопада 2024р.) - підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Від представника заінтересованої особи Миргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень по справі не мають.

Від представника заінтересованої особи - Миргородської міської ради Полтавської області як органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, щодо заяви покладаються на розсуд суду.

Заінтересовані особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судому засіданні заявлені ОСОБА_3 вимоги підтримали та просили допитати їх як свідків по обставинам справи.

Заінтересована особа ОСОБА_4 , сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи не надавала.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, дослідивши надані письмові докази у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №6 від 26.02.2025 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Україна, Полтавська область, місто Миргород, мати ОСОБА_9 , батько ОСОБА_10 (а.с.11). Відомості про батька записані на підставі заяви матері від 24.09.2013 за №40/02.3-20 відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.109-110).

Відповідно до сповіщення №235, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 21.09.2024, сержант ОСОБА_6 , 1986 року народження, під час виконання бойового завдання в зоні бойових дій, зник безвісти 19.09.2024 в районі населеного пункту Ольгівка, Кореневського району, Курської області, рф (а.с.12).

Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи № 46100 від 10.01.2025 ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є біологічним батьком батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає 99,97% (а.с. 59-74).

Допитаний в судовому засіданні за його згодою в якості свідка заінтересована особа ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_6 є його сином. В нього народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який бував у них з самого народження. ОСОБА_6 весь час із сином спілкувався, займався ним як з рідним, брав його з собою скрізь. Ілля також вважав ОСОБА_12 своїм батьком. Підтвердив, що він вважає ОСОБА_5 своїм онуком та не має ніяких сумнівів щодо батьківства його сина.

Допитана в судовому засіданні за її згодою в якості свідка заінтересована особа ОСОБА_2 повідомила, що вона є мамою ОСОБА_6 . В нього був син ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , і він не мав сумнівів щодо того, що він є його батьком. З перших днів дитина бувала у них разом з батьком, спілкувалися, відносини були нормальні. ОСОБА_11 ставився до їх сина як до батька і називав його батьком.

Чинним на даний час законодавством України процедура встановлення факту батьківства за особою, яка зникла безвісти, не передбачена, тому у даному випадку за аналогією слід застосувати норми щодо встановлення факту батьківства за померлою особою.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно зі ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 130 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 293, 319 ЦПК України, ст.ст. 55, 121, 125, 130, 134, 135 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миргород Полтавської області, Україна, який вважається зниклим безвісти 19 вересня 2024 року, стосовно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миргород Полтавської області, Україна.

Зобов`язати Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області 24 вересня 2013 року, актовий запис №291, в якому зазначити:

- в частині відомостей про дитину в графі «Прізвище» змінити з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 »;

- в частині відомостей про батька зазначити « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Миргород Полтавської області, Україна, громадянин України».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Дністрян