Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5771/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.03.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі головуючий Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В. розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги мотивує тим, що у період з 15.07.2016 року по 01.09.2023 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.09.2023 року розірвано. Під час спільного проживання та на спільні кошти сторони придбали житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2017 року, будинок та земельна ділянка були зареєстровані за відповідачем. Оскільки купівля нерухомого майна здійснювалася за спільні кошти сторін, позивачка просить суд визнати за нею 1/2 частину вказаного будинку та земельної ділянки

У судове засідання позивач не з`явилася, її представник - адвокат Молнар Т.І. подала заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та вважається належно повідомленою про судовий розгляд на підставі п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачкою до суду не подано.

Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 15.07.2016 року. Відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 01.09.2023 року, у справі №299/3073/23 шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування сторін у шлюбі, відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2017 р. відповідач ОСОБА_2 став власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.25 га в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 109679462 від 30.12.2017 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 109679051 від 30.12.2017 року власником будинку з надвірними побудовами та земельної ділянки в АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , на підставі договорів купівлі-продажу від 28.12.2017 року, які посвідчені приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І.

Згідно технічного паспорту виготовленого 16.08.2024 року КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» загальна площа житлового будинку у АДРЕСА_1 складає 85,1 кв.м., в тому числі житлова 60,5 кв.м.

Згідно довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» №793 від 16.08.2024 року, спірний житловий будинок рахується за ОСОБА_2 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстром № 212 від 30.12.2017 року.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Норми ст.60 СК України свідчить про презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст. 368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу та на підставі ст.69 ч.1 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 с. 368ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3ст. 235 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому, ч. 1 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Таким чином, спірне майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка, були набуті у власність під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі, на підставі ст.61 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі, а тому вказане майно подружжя підлягає поділу.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

- виділити у приватну власність позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

- виділити у приватну власність відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

- виділити у приватну власність позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :00:008:0052, за адресою АДРЕСА_1 .

- виділити у приватну відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :00:008:0052, за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо