ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/33/25 22-ц/818/30/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших видів кредиту
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2023 року в складі судді Шаренко С.Л. та на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2023 року в складі судді Шаренко С.Л. по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (правонаступник Акціонерного товариства «Альфа-Банк») про визнання договорів недійсними, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 09.06.2021 р. звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору кредиту № 861/27/39-18/7-69 від 20.06.2007 р., укладений з АКБ СР «Укрсоцбанк» та договір № 0861/ 000732-Р про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 21.11.2007 р., укладений між ним та АКБ СР «Укрсоцбанк»; визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи № 6-178/2011 від 06.09.2011 р., виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 суми кредитної заборгованості на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 1001406,67 гр та третейського збору 10414,06 гр та виконавчий лист № 6-3344/11 від 06.09.2013, виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 97252,67 гр. заборгованості та третейського збору у сумі 10414,06 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 20.06.2007 р. між ним та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого йому надано грошові кошти в сумі 121045 доларів США до 10.06.2032 року. 21.11.2007 р. між ним та відповідачем укладено договір, відповідно до якого йому надано грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії із встановленням максимального ліміту 10000 доларів США до 21.11.2008 р. Позивач просить визнати недійсним кредитний договір, оскільки він укладений у валюті, відмінній від гривні України. Використання іноземної валюти, на думку позивача, суперечить вимогам законодавства, зазначає, що відповідач не мав індивідуальної ліцензії на проведення розрахунків в іноземній валюті. Наслідком визнання недійсним кредитного договору буде визнання виконавчих листів про стягнення кредитної заборгованості такими, що не підлягають виконанню. В уточненій позовній заяві від 28.10.2021 р. позивач доповнив позовні вимоги вимогою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №207145 від 22.06.2021 р., що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості за договором факторингу на користь ТОВ «Вердикт Капітал» на суму 1413827 гр. 21 коп.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк», який змінив найменування без зміни організаційно-правової форми на АТ «Сенс Банк» (а.с.115) проти задоволення позовних вимог заперечував, просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача та зазначив, що АТ «Альфа-Банк», яке є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк» свої зобов`язання перед позивачем виконало, передало йому у користування грошові кошти, які він зобов`язався повернути з відсотками. Натомість позивач мав заборгованість по виконанню зобов`язання, тому кредитор відповідно до умов урегулювання спору, звернувся до постійно діючого третейського суду, який стягнув з позивача суму заборгованості за кредитом. Обґрунтування недійсності правочинів фактом отриманням кредитних грошей в іноземній валюті не ґрунтуються на законі, оскільки АКБ СР «Укрсоцбанк» мав ліцензію на здійснення банківських операцій у валюті. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду на 8 років; не залучив в якості відповідачів сторони, до яких фактично заявлені позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Остапенко Є.М.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2924 року заяву ТОВ «ФК «Паріс»» про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2021, шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом №6-178/2011 від 06.09.2011 виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСоцбанк» заборгованості по договору кредиту №861/27/39-18/7-69 та стягнення третейського збору та зупинення стягнення за виконавчим лиcтом №6-3344/11 від 06.09.2013 виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСоцбанк» заборгованості по договору №0861/000732-PR та стягнення витрат.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2021 шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №207145 від 22.06.2021, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості за договором факторингу на користь ТОВ «Вердікт-Капітал» на загальну суму 1413827,21 грн.

Не погодившись із зазначеними рішенням та ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Юрченко В.В. подав апеляційні скарги, в яких посилається на порушення норм процесуального та матеріального права та просить сказані судові рішення скасувати та прийняти нові про задоволення позову та відмовити у задоволенні заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції з порушенням принципів змагальності та диспозитивності відмовив у задоволенні клопотання позивача про призначення судово-економічної експертизи.

Крім того, судом було порушено приписи ч. 4 ст.51 ЦПК України відповідно до яких у випадку залучення нового відповідача розгляд справи починається заново. Через ту обставину, місцевий суд не розпочав заново розгляд справи ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати свої права у спорі саме з АТ «Сенс Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-банк».

Вважає, що до розгляду апеляційної скарги на рішення суду, скасування заходів забезпечення позову є передчасним, оскільки у випадку задоволення апеляційної скарги та прийняття рішення на його користь відпадуть підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, за відсутністю учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання, але у судове засідання не з`явилися та не надали до суду поважних причин для його відкладення, з урахуванням норми ч. 2 ст. 372 ЦПК України про необов`язковість їх участі у судовому засіданні та вимог ст.ст. 2, 11, 44 ЦПК України щодо розгляду скарги у розумний строк, добросовісного використання учасниками справи своїх прав та виконання процесуальних обов`язків, - колегія суддів розглянута скарги в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що вони не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив наступне.

Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його умови, банк надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, процентної ставки та деталізованого графіку погашення боргу, а тому з урахуванням положення статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у відповідній редакції Закону, статей 626-628 ЦК України, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для визнання договорів споживчого кредиту недійсними.

Не підлягають задоволенню також похідні позовні вимоги про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи № 6-178/2011 від 06.09.2011 р., виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 суми кредитної заборгованості на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 1001406,67 грн та третейського збору 10414,06 грн та виконавчий лист № 6-3344/11 від 06.09.2013, виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 97252,67 грн заборгованості та третейського збору у сумі 10414,06 гр.; про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №207145 від 22.06.2021 р., що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором факторингу на користь ТОВ «Вердикт Капітал» на суму 1413827 гр. 21 коп., оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним кредитних договорів.

Окрім того, суд зазначає, що позивач заявив позовні вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на користь ТОВ «Вердикт Капітал», однак не залучив вказаних осіб у якості відповідачів, що є також безумовною підставою для відмови в позові.

Інші доводи позивача та його представника, викладені у позові, поясненнях, спростовуються вищенаведеними правовими нормами і підстав для задоволення позову не дають. Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 не оскаржував в належній правовій процедурі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11.08.2010 року про стягнення з нього заборгованості за кредитом та третейського збору. Як не оскаржував в судовому порядку ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03.02.2011 р. про видачу виконавчих листів на підставі рішення третейського суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору кредиту № 861/27/39-18/7-69 від 20.06.2007 р., укладеного Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) з ОСОБА_1 (позичальник), кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 121 045 доларів США зі сплатою 12,25 процентів річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця. Додатковою угодою №1 від між сторонами внесені зміни в умови кредитування, з 20.10.2008 року встановлена процентна ставка за користування кредитом на рівні 14% річних (а.с.8-12).

Рішенням третейського суду при Асоціації українських банків від 11.08.2010 р. з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 1001406 гр. 67 коп. (а.с.34-35). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.02.2011 р. задоволена заява ПАТ «Укрсоцбанк» по видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого третейського суду від 11.08.2010 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по договору кредиту № 861/27/39-18/7-69 від 20.06.2007 р., укладений з АКБ СР «Укрсоцбанк» про стягнення 1001406 гр. 67 коп. та третейського збору в сумі 10414 гр. 06 коп. (а.с.36).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2013 р. задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення Третейського суду за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Виданий виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 09.12.2010 р. у справі № 1625/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 97252 гр. 67 коп. та третейського збору у розмірі 1372 гр. 53 коп. (а.с.15).

30.01.2017 державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харкова від 30.01.2017 р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 6-3344/11 від 06.09.2013 р. (а.с.30). На виконання виконавчого листа № 6-178/2011 від 06.09.2011, який видав Дніпровський районний суд м. Києва на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 1001406 гр. 67 коп. та третейського збору в сумі 19414 гр. 06 коп. накладено арешт на все майно боржника (а.с.31).

22.06.2021 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. виніс виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» відступлене право вимоги за договором факторингу за кредитним договором № 0861/ 000732-Р від 21.11.2007 р., укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 з зазначенням про те, що строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів та стягнув з ОСОБА_1 загальну заборгованість в сумі 1 414 827 гр. 21 коп., з яких: 897402 гр. 72 коп. заборгованість за тілом кредиту, 515924 48 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією (а.с.68).

Постановою приватного виконавця від 30.09.2021 р. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 207145 від 22.06.2021 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому АТ «Укрсоцбанк» на підставі договору факторингу передало право вимоги по кредитному договору № 0861/ 000732-Р про стягнення 1 413 827 гр. 21 коп. (а.с.67, 76)

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у призначенні судової економічної експертизи, оскільки вона перебуває поза межами підстав заявленого позову. Доводи скарги про те, що внаслідок заміни відповідача та продовження розгляду спору позивач не зміг захистити свої права є безпідставним та не ґрунтується на наявних у справі доказах.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував норми права, які їх регулює та у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов підлягає задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. З огляду на те, що заходи забезпечення позову внаслідок ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову вичерпали своє значення, то відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, яка передбачає, що у такому випадку суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, - суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до вказаної норми цивільного процесуального права скасував заходи забезпечення позову. Колегія суддів відхиляє наведені з цього приводу у доводах скарги заперечення, оскільки згідно ч. 10 ст. 158 ЦПК України у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Оскільки рішення та ухвала суду відповідають нормам матеріального та процесуального права та доводами скарги не спростовані, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 липня 2023 року та ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 28 лютого 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - Ю.М. Мальований.

Н.П. Пилипчук