КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/789/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Відповідно до позовних вимог позивач просить визнати за нею ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку поділу майна.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2003 року, від вказаного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2023 року по справі №946/331/23, вказаний вище шлюб було розірвано.

Позивачка зазначає, що за період шлюбу сторонами було придбано транспортний засіб спеціалізований вантажний фургон марки Ford моделі Transit 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на прізвище ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 18.08.2015 року, орієнтована вартість 50000,00 грн.; транспортний засіб загальний легковий універсал марки Mazda 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований на прізвище ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданим ТСЦ 5141 від 21.08.2022 року, орієнтована вартість 50000,00 грн.; двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.07.2020 року, посвідченим нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №360 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з індексним номером 359608359 від 22.12.2023 року. Договір зареєстрований за ОСОБА_2 , орієнтована вартість квартири складає 100000,00 грн.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (суддя Смокіна Г.І.) від 08.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (суддя Смокіна Г.І.) від 10.10.2024 року цивільну справу №946/10039/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя було передано на розгляд Київському районному суду м. Одеси за підсудністю.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 29.11.2024 року позовну заяву залишено без руху. Повідомлено про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 8276,40 грн., з урахуванням раніше сплаченої суми судового збору у розмірі 1073,60 грн., та надати докази такої сплати. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

06.12.2024 року до канцелярії суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви, разом із квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 09.12.2024 року прийнято до розгляду цивільну справу №947/10039/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Призначено підготовче засідання.

В підготовче засідання 26.02.2025 року позивач та її представник не з`явилися, про час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином, проте 26.02.2025 року від представника позивача адвоката Чербаджі-Чебак Наталі Миколаївни надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

В підготовче засідання 26.02.2025 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, проте 03.01.2025 року від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та зазначив, що за їх домовленістю з позивачкою автотранспортні засоби після розподілу майна залишаються йому, а квартира АДРЕСА_1 залишаються позивачці ОСОБА_1 іОСОБА_4 .

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, що

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2003 року.

Судом встановлено, що за період шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.07.2020 року, посвідченим нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №360 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з індексним номером 359608359 від 22.12.2023 року.

Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 18.08.2015 року ОСОБА_2 належить транспортний засіб спеціалізований вантажний фургон марки Ford моделі Transit 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого ТСЦ 5141 від 21.08.2022 року за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб загальний легковий універсал марки Mazda 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому, суд враховує правові позиції Верховного суду з аналогічних спорів, в яких Верховний суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу) або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц.

За таких обставин, судовим розглядом встановлено, що майно, а саме: транспортний засіб спеціалізований вантажний фургон марки Ford моделі Transit 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 ; транспортний засіб загальний легковий універсал марки Mazda 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_2 ; двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., було придбане сторонами під час перебування у шлюбі, набуте сторонами за спільні кошти, тому це майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст. 370,372 ЦК України має право на 1/2 частину від спільного майна, а реєстрація права власності лише за відповідачем порушує законні права та інтереси позивача як співвласника такого майна.

Таким чином, враховуючи вказане, а також домовленість між сторонами щодо поділу спільного майна подружжя, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб спеціалізований вантажний фургон марки Ford моделі Transit 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; транспортний засіб загальний легковий універсал марки Mazda 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя транспортний засіб спеціалізований вантажний фургон марки Ford моделі Transit 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; транспортний засіб загальний легковий універсал марки Mazda 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м.

Здійснити поділ спільного сумісного майна транспортного засобу - спеціалізованого вантажного фургону марки Ford моделі Transit 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; транспортного засобу загального легкового універсалу марки Mazda 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб спеціалізований вантажний фургон марки Ford моделі Transit 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; транспортний засіб загальний легковий універсал марки Mazda 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В. С. Петренко