УХВАЛА

04 березня 2025 року

м. Київ

справа № 552/6414/23

провадження № 61-1066ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської районної в м. Полтаві ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2025 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року в указаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: подання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, надання відомостей про вартість майна.

Також цією ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

21 лютого 2025 року до Верховного Суду, на виконання вимог ухвали, надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та заява про усунення недоліків касаційної скарги.

Проаналізувавши надані на усунення недоліків матеріали, Верховний Суд дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги заявником не усунуто.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, суд виходив із того, що ОСОБА_1 не подано до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та не надано доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У заяві, яка надійшла на усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2024 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року посилаючись на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки судом апеляційної інстанції у порушення норм процесуального права не було направлено йому копії рішення вчасно. Також вказує про те, що через довготривалі повітряні тривоги змушений був перебувати в укритті та через відключення світла не зміг вчасно виготовити касаційну скаргу.

Перевіряючи доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, суд виходить з наступного.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови Полтавського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року заявником не надано.

Слід зазначити, що до відкриття касаційного провадження суд касаційної інстанції не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії рішення заявнику, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження.

Також відповідно до правил Глави 2 Розділу V«Касаційне провадження» ЦПК України не передбачено та до компетенції Верховного Суду не відноситься вирішення питання про витребування доказів.

Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, провадження № 11-107заі22.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

ОСОБА_1 не навів жодних конкретних обставин (проживання на окупованій території, вимушений виїзд з місця проживання в зв`язку з проведенням в місці проживання бойових дій, відсутність інформації про результати розгляду справи та неможливість вчасно її отримати, тощо), зумовлених запровадженням на території України воєнного стану, які би стали для нього об`єктивною перешкодою подати касаційну скаргу в розумні строки.

Отже, заявником не обґрунтовано підстави та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості подати касаційну скаргу вчасно у зв`язку з порушенням судом апеляційної інстанції статті 272 ЦПК України та обмеженнями, впровадженими у зв`язку з воєнним станом в Україні, а тому такі доводи Верховний Суд не бере до уваги.

Також, заявником не надано доказів на підтвердження вартості майна.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не усунув недоліки касаційної скарги, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської районної в м. Полтаві ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров