УХВАЛА

03 березня 2025 року

м. Київ

справа № 295/8135/23

провадження № 61-2324ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Томашевської Оксани Анатоліївни, на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 січня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Спільного українсько-іспанського підприємства «Іскор» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з Спільного українсько-іспанського підприємства «Іскор» (далі - СУІП «Іскор»):

80 382,97 грн заборгованості по заробітній платі;

середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2021 року до 05 червня 2023 року у розмірі 320 823,36 грн;

25 304,56 грн компенсації втрати грошових доходів;

компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 250 000,00 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, позов задоволено частково.

Стягнено з СУІП «Іскор» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та індексації в загальній сумі 80 382,97 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2021 року до 18 липня 2022 року включно в розмірі 126 611,20 грн, що вказані без утримання податків та інших обов`язкових платежів; компенсацію втрати грошових доходів у розмірі 21 480,96 грн та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 8 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

У лютому 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Томашевської Оксани Анатоліївни, на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 січня 2025 року.

У касаційній скарзі заявниця, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 145 602,88 грн, ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення суду першої та апеляційної інстанції залишити в силі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у справі в загальному розмірі складає 676 510,89 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250= 757 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2024 року та постанова Житомирського апеляційного суду від 21 січня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо справа має виняткове значення для заявниці.

Вказаний довід заявниця обґрунтувала тим, що спір стосується питання виплати середнього заробітку.

Водночас, вказаний довід неналежно обґрунтований, адже не кожний спір у трудових правовідносин безумовно підлягає допуску лише за його предметною характеристикою.

Касаційна скарга не містить належно обґрунтованих міркувань виняткового значення для ОСОБА_1 цієї справи в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнутий розмір якого заявниця вважає недостатнім.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявниця подала касаційну скаргу на судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Томашевської Оксани Анатоліївни, на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 січня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Спільного українсько-іспанського підприємства «Іскор» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали надіслати заявниці.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян