н/п 2-з/490/62/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва, Черенкова Н.П., яка діє від імені суду, розглянувши заяву адвоката Мотельчук Юлії Ігорівни, про забезпечення позову, яка діє як представник позивача ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту,-

ВСТАНОВИЛА:

До Центрального суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3

17.02.2025 року представником позивача - адвокатом Мотельчук Ю.І. подана заява про забезпечення позову шляхом заборони нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Власовій С.Я. та іншим приватним нотаріусам Миколаївського міського нотаріального округу, а також державним нотаріусам Миколаївських державних нотаріальних контор вчиняти дії щодо оформлення прав на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, адвокат вважає, що видача такого свідоцтва може ускладнити подальше вирішення спору, а також суттєво порушити майнові права інших спадкоємців.

Розгляд заяви про забезпечення позову проводиться в порядку ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Так, згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, одними із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

За ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно п.3,4 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Встановлено, що предметом позову є визнання недійсним заповіту.

Недійсний заповіт не має юридичної сили і не призводить до настання юридичних наслідків.

У випадку визнання заповіту недійсним, спадкування відбувається за законом на загальних підставах.

Недійсність заповіту позбавляє спадкоємця права на спадкування за цим заповітом, однак у нього виникає право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 по справі № 554/1893/17 достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Беззаперечно, заборона нотаріальній конторі вчиняти нотаріальні дії щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , є втручанням держави в право на вільне володіння спадковим майном. Водночас, таке втручання може бути необхідним виключно для забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів.

Однак, свідоцтво про право власності спадкоємицею за заповітом вже отримано, отже наслідком визнання заповіту недійсним є пред`явлення позову щодо визнання свідоцтва недійсним (ст.1301 ЦК України).

Заявником не надано суду доказів, які свідчать про намір ОСОБА_2 на реєстрацію права власності на частину майна в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (відсутні заяви до нотаріуса), а самого лише посилання на потенційну можливість відповідача про розпорядження цим майном без наведення відповідного обґрунтування недостатньо для вирішення питання про забезпечення позову, що свідчить про невідповідність заяви вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи предмет спору між сторонами, обсяг позовних вимог, вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд вважає, що адвокатом заявника не обґрунтована необхідність забезпечення позову, яка передбачена п.3 ч.1 ст. 151 ЦПК України, в частині накладення арешту на майно, на яке вже видано свідоцтво про право власності за заповітом та заборони реєстраційних дій відносно даного майна.

За такого, виписане вище свідчить про невиконання представником заявника приписів п.3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, що тягне за собою наслідки, передбачені ст. 153 ЦПК України.

Водночас, суддя роз`яснює заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє його права звернутися з такою заявою на будь-якій стадії розгляду справи, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення даної заяви.

Керуючись ст.ст.149-153, 354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Заяву адвоката Мотельчук Юлії Ігорівни, про забезпечення позову, яка діє як представник позивача ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту - повернути.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605,60 грн, сплачений в АТ КБ «Приватбанк» згідно квитанції від 17.02.2025 року №1263-9115-4850-7332.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до безпосередньо Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня складення ухвали.

Суддя Черенкова Н.П.