Справа № 639/307/25
Провадження № 2-о/639/30/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Борисенка О.О.,

секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,

за участю представника заявника адвоката Жаворонкової Г.С.,

представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Лисенка В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу № 639/307/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , про встановлення факту батьківства,

установив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою в порядку окремого провадження, у якій просив суд встановити факт того, що громадянин України ОСОБА_6 , який зник безвісти за особливих обставин під час захисту Вітчизни, є батьком ОСОБА_1 , зазначивши заінтересованими особами зазначених вище осіб.

Підставами для звернення з цією заявою заявник зазначив задля реалізації його особистих немайнових та майнових прав, отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, а також, що іншим порядком вирішити питання про встановлення факту батьківства неможливо, оскільки чинним законодавством України процедура встановлення факту батьківства за особою, яка зникла безвісти, не передбачена, а тому за аналогією закону мають застосовуватися норми щодо встановлення факту батьківства за померлою особою.

06.02.2024 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.56).

05.03.2025 від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Лисенка В.Ю., який діє на підставі довіреності, надійшли пояснення, сформовані в системі «Електронний суд» 04.03.2025, в яких він просив залишити заяву без розгляду, оскільки із заяви вбачається спір про право, який вирішується у позовному провадженні. Представник заінтересованої особи вказав, що від встановлення факту батьківства залежатиме право заявника на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення смерті військовослужбовця, та такий факт повністю заперечується Міністерством оборони України. У заявника фактично виник спір з іншими членами родини.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_7 заперечувала проти залишення заяви без розгляду, оскільки спір про право відсутній, зазначила, що ОСОБА_6 за рішенням суду не визнаний безвісно відсутнім, не оголошувався померлим, підстави вважати його достовірно померлим відсутні.

Представник заінтересованої особи Лисенко В.Ю. просив залишити заяву без розгляду, посилаючись на доводи, викладені ним у письмових поясненнях.

Заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 10.02.2025 подала до суду заяву, в якій зазначила, що не володіє інформацією з цього питання, просила розгляд справи проводити без участі її представника (а.с.68-71).

25.02.2025 до суду від заінтересованої особи - Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли заяви про розгляд справи без присутності представника відділу (а.с.77-79).

Інші заінтересовані особи, які повідомлені судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши думку учасників справи, вивчивши доводи заявленого клопотання про залишення заяви без розгляду, оглянувши матеріали справи, встановив такі обставини.

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За положеннями ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в частині першій якої визначено перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, а частиною другою цієї ж статті встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 дійшла висновку про те, що між заявником та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги (пункт 106).

Відомостей про виникнення спору між іншими членами родини матеріали справи не містять.

Водночас, суд доходить висновку про залишення заяви без розгляду, з огляду на таке.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

За змістом ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі.

З наданих до суду документів вбачається, що відомості про батька заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, як ОСОБА_8 (а.с.8,9).

Відповідно до копії сповіщення сім`ї № 288 ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.05.2024 ОСОБА_5 сповіщено, що її син солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призваний на військову службу по загальній мобілізації 23.11.2023 ІНФОРМАЦІЯ_7 , 14.04.2024 виконував бойове завдання у складі підрозділу на тимчасово непідконтрольній Україні території в районі н.п. Георргіївка Донецької області. В результаті артилерійського обстрілу та застосування FPV дронів з боку противника було втрачено зв`язок з солдатом ОСОБА_6 , який не повернувся до підрозділу у зв`язку з ймовірним отриманням бойових ушкоджень, та вважається зниклим безвісти за особливих обставин під час захисту Вітчизни (а.с.21).

Як встановив суд, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у порядку, передбаченому чинним законодавством, судовим рішенням не визнавався безвісно відсутнім, не оголошувався померлим, заяви про визнання таких обставин до суду не подавалися.

За змістом частин 1-4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, була оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не було встановлено, проведення розшуку в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

Частинами 1, 5 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

За особою, зниклою безвісти за особливих обставин, зберігаються місце роботи та займана посада, але не більш як до моменту визнання її безвісно відсутньою чи оголошення померлою у порядку, встановленому законодавством.

За положеннями ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи (ч.1). Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті (частини 2,4).

Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті (ч. 1 ст. 47 ЦК України).

Отже, відповідно до зазначених норм закону, на час розгляду справи в суді ОСОБА_6 не втратив цивільну правоздатність та обсяг його цивільної правоздатності не зменшився.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неможливість у цьому випадку застосувати аналогію закону та розглядати справу про встановлення факту батьківства за безвісно відсутньою особою за аналогією норм права щодо встановлення факту батьківства за померлою особою в порядку окремого провадження, та вбачає спір про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) наведено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Частиною 6 статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладене, при розгляді справи суд виявив наявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду.

У зв`язку з викладеним, суд залишає без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 19, 223, 247, 258-261, 263, 264, 293, 294, 315, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , про встановлення факту батьківства.

Роз`яснити заявнику право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 05.03.2025.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО