ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Золотоверхої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Зіник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чкаловської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27.11.2024 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент відкриття спадщини; встановити факт постійного проживання її з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент відкриття спадщини; визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим №:02:000:0540 та на житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка з кадастровим №:02:000:0540 площею 1.3479га призначена для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті фактично проживав зі своїм батьком ОСОБА_2 з 2010 за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги є його батько ОСОБА_2 , який прийняв спадщину фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем, тому до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 73 кв.м. разом з закріпленою за домоволодінням земельною ділянкою у розмірі 0.53 га., а також земельна ділянка з кадастровим №:02:000:0540 площею 1.3479га. 13.09.2018 ОСОБА_2 заповів усе майно донці позивачу. Позивач спадщину прийняла фактично, оскільки проживала разом з батьком на день його смерті за адресою АДРЕСА_1 . Позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв`язку з пропущенням строків для звернення з відповідною заявою. У зв`язку викладеним просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент відкриття спадщини; встановити факт постійного проживання її з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент відкриття спадщини; визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим №:02:000:0540 та на житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому Чкаловська СВА не заперчеує проти визнання позовних вимог в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент відкриття спадщини; встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент відкриття спадщини; визнання за позивачем право власності на земельну ділянку з кадастровим №:02:000:0540 та на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Щодо визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0.53 га за адресою АДРЕСА_1 відповідач заперечує у зв`язку з наступним. Згідно ч.1 ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку (в додатках до позову такі документи відсутні), можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з заявою про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Згідно п.г ч.1 ст. 121 ЗК України Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Тому рішення від 17.08.1993 Чкалвоської селищної ради про закріплення за спірним домоволодінням земельної ділянки площею 0.53 га не передбачає надання права власності на земельну ділянку та не є актом, що закріплює право власності.

Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача надала заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі та винести рішення з врахуванням викладеної у відзиві позиції.

Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05.03.2020 (а.с.29).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.04.2003 (а.с.31-32) ОСОБА_3 належала земельна ділянка з кадастровим №:02:000:0540 площею 1.3479 га призначена для ведення особистого селянського господарства розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12.01.2021 (а.с.20).

Згідно копії заповіту від 13.09.2018 (а.с.21, копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.09.2018 а.с.22) ОСОБА_2 заповів все своє майно доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На підтвердження родинних зв`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від 23.10.1972, де ОСОБА_2 зазначений батьком (а.с.23) та копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 16.02.2021, де вказано, що 08.09.1990 при реєстрації шлюбу прізвище позивача « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_5 » (а.с.24-25). На підтвердження родинних зв`язків між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 від 19.12.1984 (а.с.30).

На момент смерті ОСОБА_2 , позивач фактично проживала разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки №С-51/0102-06 від 28.01.2021 з Чкаловської селищної ради (а.с.26).

Згідно копії довідки від 20.08.2024 №С-850/01-02-06 з Чкаловської селищної ради (а.с.27) ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_3 (1984), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживали разом з батьком ОСОБА_2 (1945) з 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі продажу будинку від 01.04.1987 (а.с.10-11), ОСОБА_2 придбав будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 17.1 кв.м. Право власності на вказаний будинок згідно копії довідки КП «Чугуївське МБТІ» від 30.01.2021 №2008 (а.с.12) зареєстровано за ОСОБА_2 . Надано і копію технічного паспорта (а.с.13-18) на вказаний будинок із зазначенням ОСОБА_2 власником.

Згідно копії рішення Виконавчого комітету Чкаловської селищної ради народних депутатів №83 від 17.08.1993 (а.с.19) закріплено земельну ділянку в розмірі 0.53 га при домоволодінні АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Згідно листа з Чугуївського ВД РАЦС №32.23/34/27/25/СЛВ від 17.01.2025 (а.с.57) перевіркою облікових даних архівного фонду відділу не виявлено актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно листа з Чугуївської державної нотаріальної контори №58/2025 від 16.01.2025 (а.с.58) після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася. Надано і інформаційні довідки зі спадкового реєстру №79719769 та №79719297 від 16.01.2025 (а.с.59, 60), згідно яких після ОСОБА_3 заповітів не виявлено, спадкових справ не заведено.

Згідно копії листа №1370/01-16 від 22.08.2024 з Чугуївської державної нотаріальної контори (а.с.28) позивачем пропущено строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі ч. 3, 5ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Однією з вимог позивача є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3ст. 1268 ЦК України.

Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України установлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222, ч.ч. 1, 2 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно дост.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.ч.1-5, 7-10, 14 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Наявність обмежень у використанні земель, у тому числі червоних ліній, в межах земельної ділянки, що формується для обслуговування існуючого об`єкта нерухомості (будівлі, споруди), не перешкоджає її формуванню та визначенню її цільового призначення для потреб, пов`язаних із функціонуванням зазначеного об`єкта з дотриманням встановлених обмежень щодо використання земельної ділянки.

Згідно ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з заявою про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу.

Таким чином судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги фактично прийняв спадщину після смерті сина, оскільки вони проживали разом. Встановлення факту постійного проживання батька з сином (братом позивача) необхідно позивачу для подальшого оформлення спадщини на спадкове майно ОСОБА_3 . Встановлення факту спільного проживання позивача з батьком необхідне позивача для подальшого оформлення спадщини на спадкове майно ОСОБА_3 .

Крім того позивачем доведено, що вона є спадкоємцем першої черги як за законом так і за заповітом після смерті батька.

Проте суд зазначає, що до суду не надано доказів на підтвердження виникнення та відповідної державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0.53 га при домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

Також суд вказує, що згідно Постанови Верховної ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» № 3984-IX від 19.09.2024 смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області перейменовано на «смт. Пролісне».

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чкаловської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , на момент відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , разом зі спадкодавцем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , на момент відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку з кадастровим №:02:000:0540 площею 1.3479 га призначена для ведення особистого селянського господарства розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

В задоволення вимог в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0.53 га за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О. О. Золотоверха