Справа № 691/274/24
Провадження № 2/691/59/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 березня 2025 року Городищенський районний суд Черкаської області
судді Черненка В.О.
за участі секретаря судового засідання Шаповал Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Городищенської міської ради, Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Комунального некомерційного підприємства «Городищенське медичне об`єднання» Городищенської міської ради Черкаської області про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,
заступник керівника Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Городищенської міської ради, Національної служби здоров`я України звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Комунального некомерційного підприємства «Городищенське медичне об`єднання» Городищенської міської ради Черкаської області про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 14.12.2023року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.За вироком суду, ОСОБА_1 14.09.2022року, близько 12:00 години, перебуваючи по вул. 1-Травня, що в м. Городище, Черкаського району, Черкаська області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_2 та надів йому на голову капюшон, після чого нагнув до землі та відштовхнув в сторону автомобіля в результаті чого ОСОБА_2 ударився спиною об свій автомобіль, потім ОСОБА_1 пхнув ОСОБА_2 на землю та почав наносити йому удари ногами по голові та обличчі.За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, вирок суду набрав законної сили 13.01.2024року.
За даними висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/136 від 21.10.2022року, у потерпілого ОСОБА_2 наявні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в білкову оболонку лівого ока, синця лівої підочної ділянки з переходом на виличну, які не спричиняють короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
З абзацу 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.
При цьому, Пленум роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України (ст.ст. 1166, 1187 ЦК України 2004 року) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що діїостанньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, вироком Городищенського районного суду у справі № 691/1022/22 від 14.12.2023року підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Як вбачається з листа КНП «Городищенське медичне об`єднання» Городищенської міської ради» за № 01- 03-06/34 від 08.01.2024 та довідки розрахунку, хворий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП з 14.09.2022 по 22.09.2022, а саме 8 ліжко-днів.
Розрахунок на відшкодування витрат за лікування ОСОБА_2 проведено відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.
Розрахунок розміру відшкодування за стаціонарне лікування обчислено за фактичні витрати, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених хворим у КНП «Городищенське медичне об`єднання» та вартості витрат на його лікування в день і становить 9184,47 грн, з них: кошти місцевого бюджету - 344,96 грн., кошти НЗСУ (державний бюджет) - 8839,51 грн.
Враховуючи те, що саме злочинними діями ОСОБА_1 потерпілому спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останній лікувався у КНП «Городищенське медичне об`єднання» і наявна вина останнього, яка встановлена вироком суду, а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення у сумі 9184,47 грн.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явитийого в порядку цивільного судочинства.
На час розгляду судом кримінального провадження відносно ОСОБА_1 цивільний позов на захист інтересів держави у порядку ст. 128 КПК України прокурором не заявлявся.
Згідно з ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 3 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь урозгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою усправу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України«Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого піднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Правовідносини, пов`язані із використанням бюджетних коштів та наповнюваністю бюджетів становлять суспільний інтерес, а несвоєчасність і неповнота повернення коштів до бюджету цьому суспільному інтересу не відповідає.
Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.
Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань.
Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави.
Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи може бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до абз. 2 п. 3 Порядку, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться у порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.
Згідно п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Так, відповідно до Статуту КНП «Городищенське МО» Городищенської міської ради затвердженого рішенням Городищенської міської ради від 17.11.2022року №26-19/8, затвердженого рішенням Городищенської міської ради від №43-4/VІІ від 30.09.2020 року зі змінами внесеними рішенням № 4-149/8 від 28.01.2020року, комунальне некомерційне підприємство «Городищенське МО» Городищенської міської ради» є лікарняним (амбулаторно-поліклінічним) закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, яке надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам у порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом (п. 1.1 Статуту).
Відсутність відшкодування коштів, витрачених КНП «Городищенське МО» Городищенської міської ради з вини ОСОБА_1 на стаціонарне лікування потерпілого від злочину негативно впливають на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.
Сам факт не звернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, про що вказується в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019року у справі № 903/129/18.
Слід звернути увагу, що згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020 року вказано, що прокурор, звертаючись довідповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надає можливість такому органу відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави.
Невжиття компетентним органом відповідних заходів протягом розумного строку після того, як такому органу стало відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватись як бездіяльність такого органу.
Як вбачається з листа КНП «Городищенське медичне обєднання» за №01- 03-06/34 від 08.01.2024року та довідки розрахунку, хворий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП з 14.09.2022року по 22.09.2022року, а саме 8 ліжко-днів. Витрати на його лікування становлять 9184,47 грн., з них: кошти місцевого бюджету - 344,96 гри, кошти НЗСУ (державний бюджет) - 8839,51 грн.
Враховуючи, що джерелом фінансування частина коштів на лікування надходять з місцевого бюджету, то саме Городищенська міська рада Черкаської області є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах і має бути належним позивачем у справі.
Смілянською окружною прокуратурою на адресу Городищенської міської ради в порядку абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» скеровано запит за №52/4-108вих-24 від 04.01.2024, в якому зазначалось про вчинене кримінальне правопорушення та завдані збитки, а отже уповноваженим органам було відомо про порушення інтересів держави та територіальної громади.
Так, згідно інформації Городищенської міської ради за №01-02-29/70 від 09.01.2024року, Городищенська міська рада не буде звертатися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків за лікування потерпілого та не заперечує про подання такого позову Смілянською окружною прокуратурою.
Враховуючи викладене, Городищенська міська рада Черкаської області наділена повноваженнями щодо звернення до суду за захистом порушеного права як власник майна, в тому числі коштів, виділених із місцевого бюджету на фінансування діяльності лікарні.
Другим позивачем у справі, в інтересах якого прокуратурою заявлений позов, є Національна служба здоров`я України, як уповноваженого органу на виконання функцій держави, якою здійснювалося фінансування видатків лікарні за рахунок програми медичних гарантій та оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів державного бюджету витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 8839,51 грн., на підставі укладених між НСЗУ та КНП у 2022 році договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.
Смілянська окружна прокуратура листом за №52/4-224 вих-24 від 16.01.2024 року повідомила Національну службу здоров`я України, в якому зазначалось про вчинене кримінальне правопорушення та завдані збитки, та вжиті заходи щодо стягнення коштів.
НСЗУ листом за №3464/2-16-24 від 02.02.2024 року повідомили, що послуги КНП «Городищенське МО» Городищенської міської ради пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НЗСУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету та не заперечують щодо звернення прокуратури із даним позовом до суду в інтересах держави стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
У даному випадку інтерес держави полягає у поверненні майна - бюджетних коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину, і він потребує захисту шляхом здійснення прокурором представництва інтересів держави у суді, оскільки Городищенською міською радою та НЗСУ не вжито заходів щодо стягнення таких коштів.
Таким чином, позивачем зазначене вище порушення інтересів держави проігноровано та свідчить про неналежне здійснення своїх повноважень.
Крім того, предметом позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що свідчить про порушення економічних інтересів КНП «І`ородищенське медичне об`єднання» та Городищенської міської ради, ускладнює належну реалізацію ним функцій держави щодо державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі, залишаються до цього часу не стягнуті позивачем в судовому порядку, що згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» потребує втручання органів прокуратури шляхом подання позовної заяви.
Таким чином, враховуючи, що затрати лікарні не відшкодовані, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави уповноваженими органами, виникає законне право прокурора на звернення із даною позовною заявою до суду на захист державних інтересів, оскільки вказана бездіяльність призводить до ненадходження коштів, які мали б поступити до місцевого та державного бюджетів.
Вищевказане є підставою для представництва таких інтересів у суді прокурором.
Тож фактичним позивачем у позові, поданому в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор, а отже, судовому захисту підлягає порушений інтерес держави, а не приватний інтерес суб`єкта, через якого держава діє в цивільних правовідносинах.
З огляду на те, що перебіг позовної давності для позивача розпочався із з моменту набуття відповідачем статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, тобто з 28.10.2022року, строк позовної давності за вимогами про відшкодування шкоди не пропущено.
У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала, просила задоволити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.
Представник Городищенської міської ради в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, подана через Електронний суд, реєстраційний номер ЕС № 443/25-Вх від 28.01.2025 року.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача КНП «Городищенське медичне об`єднання» Городищенської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься лист № 01-03-06/1323 від 16.09.2024 року про розгляд справи без їх участі (Вх 5034/24 від 18.09.2024 року).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить копія оголошення опублікованого на офіційній сторінці Городищенського районного суду веб-порталу судової влади України. Листа про розгляд справи у його відсутність чи відзиву (заперечення) до суду не надходило.
З огляду на вище викладене, зі згоди позивача, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як установлено у судовому засіданні, вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 14.12.2023року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.За вироком суду, ОСОБА_1 14.09.2022року, близько 12:00 години, перебуваючи по вул. 1-Травня, що розташована в м. Городище, Черкаського району, Черкаська області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_2 та надів йому на голову капюшон, після чого нагнув до землі та відштовхнув в сторону автомобіля в результаті чого ОСОБА_2 ударився спиною об свій автомобіль, потім ОСОБА_1 пхнув ОСОБА_2 на землю та почав наносити йому удари ногами по голові та обличчі.За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, вирок суду набрав законної сили 13.01.2024року.
За даними висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/136 від 21.10.2022року, у потерпілого ОСОБА_2 наявні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в білкову оболонку лівого ока, синця лівої підочної ділянки з переходом на виличну, які не спричиняють короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
З абзацу 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03 1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.
При цьому, Пленум роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України (ст.ст. 1166, 1187 ЦК України 2004 року) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що діїостанньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, вироком Городищенського районного суду у справі № 691/1022/22 від 14.12.2023року підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Як вбачається з листа КНП «Городищенське медичне об`єднання» Городищенської міської ради» за № 01- 03-06/34 від 08.01.2024 та довідки розрахунку, хворий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП з 14.09.2022 по 22.09.2022, а саме 8 ліжко-днів.
Розрахунок на відшкодування витрат за лікування ОСОБА_2 проведено відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.
Розрахунок розміру відшкодування за стаціонарне лікування обчислено за фактичні витрати, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених хворим у КНП «Городищенське медичне об`єднання» та вартості витрат на його лікування в день і становить 9184,47 грн, з них: кошти місцевого бюджету - 344,96 грн., кошти НЗСУ (державний бюджет) - 8839,51 грн.
У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Враховуючи те, що саме злочинними діями ОСОБА_1 потерпілому спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останній лікувався у КНП «Городищенське медичне об`єднання» і наявна вина останнього, яка встановлена вироком суду, а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення у сумі 9184,47 грн.
Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явитийого в порядку цивільного судочинства.
На час розгляду судом кримінального провадження відносно ОСОБА_1 цивільний позов на захист інтересів держави у порядку ст. 128 КПК України прокурором не заявлявся.
Згідно ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Згідно з ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 3 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь урозгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою усправу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України«Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого піднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Водночас, слід зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року передбачено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям і лише прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого додається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст.ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Правовідносини, пов`язані із використанням бюджетних коштів та наповнюваністю бюджетів становлять суспільний інтерес, а несвоєчасність і неповнота повернення коштів до бюджету цьому суспільному інтересу не відповідає.
Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.
Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань.
Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави.
Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Окрім того, відповідно до п. З постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993року.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи може бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до абз. 2 п. 3 Порядку, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться у порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.
Згідно п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Так, відповідно до Статуту КНП «Городищенське МО» Городищенської міської ради затвердженого рішенням Городищенської міської ради від 17.11.2022року №26-19/8, затвердженого рішенням Городищенської міської ради від №43-4/VІІ від 30.09.2020 року зі змінами внесеними рішенням № 4-149/8 від 28.01.2020року, комунальне некомерційне підприємство «Городищенське МО» Городищенської міської ради» є лікарняним (амбулаторно-поліклінічним) закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, яке надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам у порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом (п. 1.1 Статуту).
Відповідно до п. 1.3 Статуту майно Підприємства є власністю територіальної громади міста Городище в особі Городищенської міської ради.
П. 1.5. Підприємство створене на базі майна територіальної громади міста Городище в особі Городищенської міської ради (надалі - Засновника).
Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Уповноваженому органу управління.
Так, відповідно до п.5.3. Статуту, джерелами формування майна та коштів КНП «Городищенське МО», в тому числі є:5.3.9. Майно та кошти, отримані з інших джерел, не заборонених чинним законодавством України. 5.3.10. Інші джерела, не заборонені законодавством.
Пунктом 10 Статуту визначено, що Засновник має право здійснювати контроль фінансово-господарської діяльності Підприємства та контроль за якістю й обсягом надання медичної допомоги. Підприємство подає Засновникуіза його вимогою бухгалтерський звіт та іншу документацію, яка стосується фінансово-господарської, кадрової, медичної діяльності.
Відсутність відшкодування коштів, витрачених КНП «Городищенське МО» Городищенської міської ради з вини ОСОБА_1 на стаціонарне лікування потерпілого від злочину негативно впливають на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.
Велика палата Верховного суду зробила свій висновок щодо поняття «нездійснення або неналежного здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій» (справа № 912/2385/18 від 26.05.2020року), відповідно до якого бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Відповідно до п. 5.6 постанови Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі № 910/3486/18 визначено, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Сам факт не звернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, про що вказується в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019року у справі № 903/129/18.
Слід звернути увагу, що згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020 вказано, що прокурор, звертаючись довідповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надає можливість такому органу відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави.
Невжиття компетентним органом відповідних заходів протягом розумного строку після того, як такому органу стало відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватись як бездіяльність такого органу.
Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Статтею 146 Конституції України встановлено, що інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.
Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема, у ст. 16 визначені організаційно-правова, матеріальна і фінансова основи місцевого самоврядування. Так, органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Як вбачається з листа КНП «Городищенське медичне обєднання» за №01- 03-06/34 від 08.01.2024року та довідки розрахунку, хворий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП з 14.09.2022року по 22.09.2022року, а саме 8 ліжко-днів. Витрати на його лікування становлять 9184,47 гривень, з них: кошти місцевого бюджету - 344,96 гривень, кошти НЗСУ (державний бюджет) - 8839,51 гривень.
Враховуючи, що джерелом фінансування частина коштів на лікування надходять з місцевого бюджету, то саме Городищенська міська рада Черкаської області є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах і має бути належним позивачем у справі.
Смілянською окружною прокуратурою на адресу Городищенської міської ради в порядку абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» направлено запит за №52/4-108вих-24 від 04.01.2024 року, в якому зазначалось про вчинене кримінальне правопорушення та завдані збитки, а отже уповноваженим органам було відомо про порушення інтересів держави та територіальної громади.
Так, згідно інформації Городищенської міської ради за №01-02-29/70 від 09.01.2024року, Городищенська міська рада не буде звертатися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків за лікування потерпілого та не заперечує про подання такого позову Смілянською окружною прокуратурою.
Враховуючи викладене, Городищенська міська рада Черкаської області наділена повноваженнями щодо звернення до суду за захистом порушеного права як власник майна, в тому числі коштів, виділених із місцевого бюджету на фінансування діяльності лікарні.
Другим позивачем у справі, в інтересах якого прокуратурою заявлений позов, є Національна служба здоров`я України, як уповноваженого органу на виконання функцій держави, якою здійснювалося фінансування видатків лікарні за рахунок програми медичних гарантій та оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів державного бюджету витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 8839,51 грн., на підставі укладених між НСЗУ та КНП у 2022 році договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.
Смілянська окружна прокуратура листом за № 52/4-224 вих-24 від 16.01.2024 року повідомила Національну службу здоров`я України, в якому зазначалось про вчинене кримінальне правопорушення та завдані збитки, та вжиті заходи щодо стягнення коштів.
НСЗУ листом за №3464/2-16-24 від 02.02.2024 року повідомили, що послуги КНП «Городищенське МО» Городищенської міської ради пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НЗСУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету та не заперечують щодо звернення прокуратури із даним позовом до суду в інтересах держави стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
У даному випадку інтерес держави полягає у поверненні майна - бюджетних коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину, і він потребує захисту шляхом здійснення прокурором представництва інтересів держави у суді, оскільки Городищенською міською радою та НЗСУ не вжито заходів щодо стягнення таких коштів.
Таким чином, позивачем зазначене вище порушення інтересів держави проігноровано та свідчить про неналежне здійснення своїх повноважень.
Крім того, предметом позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що свідчить про порушення економічних інтересів КНП «Городищенське медичне об`єднання» та Городищенської міської ради, ускладнює належну реалізацію ним функцій держави щодо державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі, залишаються до цього часу не стягнуті позивачем в судовому порядку, що згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» потребує втручання органів прокуратури шляхом подання позовної заяви.
Таким чином, враховуючи, що затрати лікарні не відшкодовані, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави уповноваженими органами, виникає законне право прокурора на звернення із даною позовною заявою до суду на захист державних інтересів, оскільки вказана бездіяльність призводить до ненадходження коштів, які мали б поступити до місцевого та державного бюджетів.
Вищевказане є підставою для представництва таких інтересів у суді прокурором.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що держава може вступати як в адміністративні (публічні), так і цивільні (господарські) правовідносини. У випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками таких правовідносин.
Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Тому поведінка органів, через які вона діє у цивільних відносинах, розглядається як відповідна поведінка держави в них.
Отже, у суспільних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах. Метою участі держави в особі відповідних органів у цивільних (господарських) правовідносинах є насамперед задоволення приватного інтересу держави.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у п. п. 82-84 постанови від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц дійшла до висновку, що незалежно від того, хто саме звернувся до суду - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (у тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин.
Змістом правовідносин за участю держави є права, обов`язки та інтереси самої держави, які вона реалізує через відповідного суб`єкта, а не приватні права, обов`язки та інтереси цього суб`єкта, який бере безпосередню участь у певних правовідносинах від імені держави.
Тож фактичним позивачем у позові, поданому в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор, а отже, судовому захисту підлягає порушений інтерес держави, а не приватний інтерес суб`єкта, через якого держава діє в цивільних правовідносинах.
Законодавче визначення поняття «суб`єкт владних повноважень» наведене у п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, за яким ним є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Виходячи з того, що суб`єкт владних повноважень - це уповноважений носій публічної влади, доводиться констатувати, що перелік суб`єктів, зазначених у вищевказаній правовій нормі, не є вичерпним (абсолютним), оскільки в адміністративно-правові відносини можуть вступати й інші суб`єкти владних повноважень, не зазначені у цій статті.
Норми національного законодавства передбачають існування й інших суб`єктів владних повноважень, не формалізованих у КАС України. Так, здійснення функцій публічної влади, крім власне суб`єктів владних повноважень, може бути делеговано, зокрема, самоврядним (саморегулівним) структурам, державним, комунальним підприємствам і навіть приватним особам, тобто уповноваженим суб`єктам, які частково виконуватимуть ці функції за вказівкою держави.
Верховний Суд дійшов обґрунтованого висновку, що нарівні з органами державної влади та місцевого самоврядування замовниками в розумінні Закону також є суб`єкти, які створені державою або територіальною громадою (підприємства, установи, організації) для забезпечення потреб суспільства, яких утримує держава та які витрачають для здійснення закупівлі товарів, робіт іпослуг публічні фінанси (постанова Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 907/576/19).
Згідно п. 4.7 статуту КИП «Городищенське медичне об`єднання », підприємство має право укладати договори, набувати майнових прав та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути особою, яка бере участь у справах, що розглядаються в судах.
Із врахуванням вимог ст. 1206 ЦК України та п. 3 абз. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», КНП «Городищенське медичне об`єднання» Городищенської міської ради, необхідно залучити у справу на стороні позивача як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Окрім цього слід зазначити, що 15.03.2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-ІХ), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681, 728,786,1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.
Тобто, якщо законодавець застосував слово «продовжується», то він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії воєнного, надзвичайного стану, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення періоду дії в Україні воєнного, надзвичайного стану.
Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 452/435/17 викладеній у постанові від 02.09.2020року - початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди збігається з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи.
З огляду на те, що перебіг позовної давності для позивача розпочався із з моменту набуття відповідачем статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, тобто з 28.10.2022року, строк позовної давності за вимогами про відшкодування шкоди не пропущено.
Згідно п. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.У зв`язку з цим, маючи усі необхідні підстави та повноваження, заступник керівника Смілянської окружної прокуратури звернувся із даним позовом до суду в інтересах держави в особі Городищенської міської ради, Національної служби здоров`я України.
Частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
На виконання п. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Смілянською окружною прокуратурою попередньо повідомлено Городищенську міську раду, НЗСУ про представництво інтересів держави в суді листами від 07.03.2024 року.
На підставі викладеного, суд, беручи до уваги наведені вище норми Конституції України та норми діючого кримінального процесуального та цивільного законодавства приходить до висновку, що прокурор є належним позивачем та ним надано достатньо доказів в підтвердження своїх вимог, а тому позов підлягає до повного задоволення.
Судовий збір в розмірі 3028 гривень 00 копійок, від сплати, якого позивач звільнений в силу вимог п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає, слід стягнути з ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280 ЦПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 на користь держави судові витрати у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення складений 04.03.2025 року.
Суддя В. О. Черненко