Справа № 153/901/24
Провадження № 22-ц/801/512/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 рокуСправа № 153/901/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Сопруна В.В., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Кахно О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 153/901/24 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача,

за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2024 року, ухвалене у складі судді Швеця Р. В., -

встановив:

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача.

В заяві зазначала, що після демонстраційного огляду товару за допомогою засобів дистанційного зв`язку, вона придбала у відповідача вживаний холодильник з морозильною камерою Hisense RQ760N4AFF за 27 500 грн. та після його отримання через перевізника Нова пошта вона виявила, що придбаний нею холодильник неналежної якості та має дефекти і несправності незастережені продавцем-відповідачем під час його демонстраційного огляду 31 березня 2024 року за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Від вирішення спору у позасудовому порядку відповідач ухилився.

Просила зобов`язати ФОП ОСОБА_2 замінити товар, а саме вживаний холодильник з морозильною камерою Hisense RQ760N4AFF на такий же товар належної якості упродовж 30 (тридцяти) днів та стягнути моральну шкоду в розмірі 4 000 грн.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2024 року в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними і допустимими доказами, що придбаний нею товар-вживаний холодильник з морозильною камерою Hisense RQ760N4AFF має істотні недоліки які роблять неможливим його використання в цілому (а.с. 120-124).

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2024 року скасувати і ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясував обставин, що мають значення для справи; права та неправильно застосував норм матеріального права; порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи (а.с. 127-133).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2024 року без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні фізична особа підприємець ОСОБА_2 просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву з проханням провести розгляд справи у її відсутність, апеляційну скаргу підтримує просить суд її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом

31 березня 2024 року ОСОБА_1 , після демонстраційного огляду за допомогою засобів дистанційного зв`язку вживаного холодильника з морозильною камерою Hisense RQ760N4AFF в інтернет- магазині та СЦ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - ФОП ОСОБА_2 , який зареєстрований у селі Конопниця, Львівського району, Львівської області, погодилась на придбання його у відповідача за 27 500 грн., які перерахувала 02 квітня 2024 року на відповідний банківський рахунок ФОП ОСОБА_2 .

Зазначений вживаний холодильник був продемонстрований позивачці як справний і такий, що не потребує ремонту, а мав лише вм`ятини на лівому боці.

15 квітня 2024 року у відділенні Нової пошти ОСОБА_1 отримала придбаний нею в інтернет- магазині та СЦ «TehnoBom» у ФОП ОСОБА_2 вживаний холодильник з морозильною камерою Hisense RQ760N4AFF (далі: «вживаний холодильник»), що підтверджується рахунком фактурою ВУТЦ 21748 від 03 квітня 2024 року на суму 27 500 грн. та гарантійним талоном з терміном гарантійного сервісного обслуговування 5 (п`ять) місяців (а.с. 22-23).

У період встановленого гарантійного строку ОСОБА_1 23 квітня 2024 року звернулась до відповідача із заявою-претензією про розірвання договору купівлі-продажу вживаного холодильника та повернення коштів за придбаний товар з тих підстав, що після отримання холодильника 09 квітня 2024 року вона виявила, що він неналежної якості, а саме має дефекти і несправності незастережені продавцем-відповідачем під час його демонстраційного огляду 31 березня 2024 року за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Зокрема, має пошкодження (значна кількість вм`ятин, несправні двері) та технічні несправності (не працює льодогенератор) які унеможливлюють його повноцінне використання за призначенням. У цій заяві ОСОБА_1 з посиланням на статтю 9 Закону України "Про захист прав споживачів" також зазначила, що 22 квітня 2024 року у задоволені її вимоги щодо обміну товару їй було відмовлено (а.с. 16).

Водночас, 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькі області з проханням вирішити питання повернення коштів за придбаний нею вживаний холодильник, який не відповідає якості та характеристики обумовленої із продавцем (а.с. 12).

24 квітня 2024 року позивачка ОСОБА_1 отримала у відділенні Нової пошти - гарантійний талон та рахунок фактуру ВУТЦ 21748 на суму 27 500 грн., які відповідач переслав лише після повідомлення позивачки про неотримання нею цих документів.

У своїй відповіді Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькі області від 01 травня 2024 року № Г-169-03/02-7.3-01/195 повідомило ОСОБА_1 , що викладене у її заяві потребує ретельного розгляду під час позапланового заходу державного нагляду (контролю), які відповідною постановою уряду припинені на період воєнного стану в Україні (а.с. 13).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Закон України "Про захист прав споживачів" (Далі-Закон) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів" вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 цього Закону, гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця) або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

У справі, що переглядається встановлено, що у період гарантійного строку позивачка ОСОБА_1 23 квітня 2024 року звернулась до відповідача із заявою-претензією про розірвання договору купівлі-продажу вживаного холодильника та повернення коштів за придбаний товар, а 13 червня 2024 року із позовом про заміну товару на такий же товар з тих підстав, що після отримання холодильника 09 квітня 2024 року вона виявила, що він неналежної якості, а саме має дефекти і несправності незастережені продавцем-відповідачем під час його демонстраційного огляду 31 березня 2024 року за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Підставою для задоволення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої суми за товар або заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця є істотний недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому.

Істотним недоліком Закон називає такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 частини першої статті 1 Закону).

Зібраними у справі доказами підтверджено факт продажу відповідачем позивачці вживаного холодильника з морозильною камерою Hisense RQ760N4AFF з недоліками які унеможливлюють його повноцінне використання за призначенням , а саме з незастереженими відповідачем, при його демонстрації позивачці, пошкодженнями (значна кількість вм`ятин, несправні двері) та технічною несправністю льодогенератора, що суттєво впливає на якість товару. Вказані обставини не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Продавець, виробник, відповідне підприємство зобов`язані прийняти товар неналежної якості і задовольнити вимоги покупця. Якщо товар великогабаритний та/або важить понад п`ять кілограмів, доставка такого товару продавцю та повернення покупцю здійснюється за рахунок продавця.

Як судом першої так і апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не забезпечив здійснення належного ремонту та не усунув недоліки реалізованого ним вживаного холодильника.

Виходячи із змісту статті 679 ЦК України, вона містить дві презумпції. Перша встановлена на випадок передання покупцеві товару з недоліками, які виникли (існували) до передання або з причин, які існували до цього моменту. Друга встановлена на випадок, коли попри надання продавцем покупцеві гарантії щодо якості товару недоліки все-таки виникли після передачі товару. У цьому випадку презюмується, що продавець передав товар належної якості, а причини виникнення недоліків до цього моменту відсутні. Виходячи з того, що недоліки товару виявляє безпосередньо покупець після його отримання, то така презумпція покладає тягар доказування того, що вони виникли до передачі, на покупця. І якщо він цього не доведе, то слід виходити з того, що товар був належної якості, а продавець відповідальності за виявлені недоліки не несе. Друга презумпція ґрунтується на тому, що недоліки виникли не в результаті: порушення правил користування та зберігання товару; дій третіх осіб чи непереборної сили; випадку, а вже були до моменту передання з причин, що існували до передання. Ця презумпція покладає тягар доказування зворотного на продавця (постанова Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №921/622/16-г/6).

У постанові КГС ВС від 10 січня 2024 року у справі № 911/1249/22 (пункт 6.13) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до сталої та послідовної позиції Верховного Суду (щодо застосування положень частини другої статті 679 ЦК України) у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.12.2019 у справі № 904/5002/18, від 30.09.2020 у справі №927/787/19, від 29.07.2021 у справі № 904/5217/19 тощо.

Відповідачем не доведено, що дефекти реалізованого ним вживаного холодильника дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Згідно статті 17 Закону України "Про захист прав споживачів" за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції наведеного вище не врахував та помилково виходив з того, що саме позивачка повинна була довести наявність недоліку товару, а не відповідач, оскільки такий висновок спростовується змістом частини чотирнадцятої статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню лише у тому випадку, коли продавець доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Судом першої інстанції не враховано, що тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а останній не довів належну якість товару, відсутності в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняли б його від відповідальності, клопотання про призначення відповідної судової експертизи для встановлення існування недоліку товару не заявляв.

З огляду на викладене, заявлена позивачкою вимога про заміну вживаного холодильника з морозильною камерою Hisense RQ760N4AFF на такий же товар належної якості є доведеною.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 4 000 грн.

У позовній заяві взагалі відсутнє обґрунтування цієї вимоги.

Презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена. Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. А така презумпція має визначатися лише законом. Тому діє ст. 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування.

Отже, право на відшкодування моральної шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування це процесуальна можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію.

За таких обставин, в частині вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позивачкою спричинення моральної шкоди саме діями або бездіяльністю відповідача

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

При ухвалені оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи; визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи; викладені у рішенні суду першої інстанції висновки, не відповідають обставинам справи; порушив норми матеріального і процесуального права

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України наведене є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення повністю та ухвалення нового рішення про задоволення позову в частині вимоги про заміну товару на такий же товар та відмови у позові в частині відшкодування моральної шкоди.

Керуючись статтями 367; 374; 376; 381; 382; 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2024 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ФОП ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; дата запису та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01.03.2018 року, 0087963) замінити товар, а саме вживаний холодильник з морозильною камерою Hisense RQ760N4AFF на такий же товар належної якості упродовж 30 (тридцяти) днів з дня набрання законної сили цієї постанови.

В частині позову про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: В.В. Сопрун

І.М. Стадник