Провадження № 2/161/1019/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді - Олексюка А.В.,

при секретарі Новак Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом адвоката Коломейчука Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

14.11.2024 позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку.

Позов обґрунтували тим, що 29.11.1999 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ N?2006 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Даний акт було видано на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів від 30.10.1999р. №496 та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0709 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Розмір часток співвласників даної земельної ділянки визначено не було.

Станом на сьогодні з чотирьох співвласників, троє померли, а саме: ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

На даній земельній ділянці було розташовано житловий будинок з тією ж адресою: АДРЕСА_1 , який, був розподілений між власниками даного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла одна із співвласниць даного майна - ОСОБА_3 , яка заповіла своє майно, нині покійному. ОСОБА_5 .

Фактично на сьогодні є два співвласника житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які згідно наявних документів володіють даним нерухомим майном в наступних частках: ОСОБА_1 - 10/25 часток та ОСОБА_2 - 15/25 часток.

Просили суд ???визнати право власності на 10/25 часток земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер::21:065:0006 за ОСОБА_1 та визнати право власності на 15/25 часток земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :21:065:0006 за ОСОБА_2 .

Ухвалою від 18.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі.

Представник позивачів подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує, судові витрати просить залишити за позивачами.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що 29.11.1999 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ №2006 наступним громадянам України: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2677 та було присвоєно даній земельній ділянці кадастровий номер: :21:065:0006, про що 05.09.2012 року зроблено Управлінням держкомзему у м.Луцьку Волинської області відповідну відмітку на акті (а.с.8).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 - померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 - помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки від 27.02.2023 року № 844/01-04 КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради, на даній земельній ділянці було розташовано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який був розподілений між власниками даного будинку та земельної ділянки на якій він розташований наступним чином:

o??3/25 частки володіла ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Луцькою держнотконторою від 09.08.1999р. N?4-972;

o??3/25 частки володіла ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Луцькою держнотконторою від 09.08.1999р. N?4-972; та 9/25 часток згідно Витягу про реєстрацію права власності від 01.03.2004 №263;

o 3/25 частки володів ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Луцькою держнотконторою від 09.08.1999р., №4-972; 7/50 часток згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданного Першою Луцькою держнотконторою від 23.12.2003р. N?1-2328 та 7/50 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (додатково), виданого Першою Луцькою держнотконторою від 07.03,2006р. N?3-463 (а.с.12).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.07.2012 року у справі № 0308/8180/2012 було постановлено визначити за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 10/25 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 , спадкоємцем якої і став ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.12.2012 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1-1559 та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №32901914 від 21.12.2012 (номер у спадковому реєстрі 53990227) (а.с.18).

Однак, ОСОБА_5 , отримавши вищевказані документи станом на 21.12.2012 року, не звернувся до уповноваженого органу, який на той час здійснював державну реєстрацію нерухомого майна для реєстрації права власності, в зв?язку із чим, його донька - ОСОБА_1 , після оформлення спадщини на 10/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (право власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.11.2024 року № 2218 та Витягом з Державного реєстру речових прав номер витягу 402590102 від 06.11.2024р., номер відомостей про речове право 57441485) не змогла оформити право власності на земельну ділянку під даним будинком, про що отримано 06.11.2024р. Постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №123/002-31 (а.с.23).

Крім того, після смерті іншої співвласниці нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 29.08.2012р.) її майно успадкувала донька: ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.08.2013р. № _-/35 (спадкова справа 379/2012), Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34978679 від 30.08.2013 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8684428 від 30.08.2013р, а саме: 12/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, судом встановлено, що фактично на сьогодні є два співвласника житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які згідно наявних документів володіють даним нерухомим майном в наступних частках: ОСОБА_1 - 10/25 часток та ОСОБА_2 - 15/25 часток.

Нормами частини другої статті 6, частини першої статті 22, частини першої статті 23 3К України (1991 року) передбачалося набуття громадянами права власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину та виникнення права власності після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання державного акта про право власності на землю.

Аналогічними за змістом нормами статті 81 ЗК України також передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.

Перехід права користування земельної ділянки при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, також визначається на підставі договору (частина друга статті 120 ЗК України).

Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об?єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об?єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

За загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. (Постанова ВС від 04 лютого 2019 року по справі справа № 463/1696/15-ц).

При застосуванні положень статті 1, 20 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об?єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об?єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об?єкта права власності.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2415 та аналогічна позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року справа № 629/3449/16-ц.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення, слід визнати право власності на 10/25 часток земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер::21:065:0006 за ОСОБА_1 та визнати право власності на 15/25 часток земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :21:065:0006 за ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76 78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов адвоката Коломейчука Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати право власності на 10/25 (десять двадцять п`ятих) часток земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер::21:065:0006 за ОСОБА_1 .

Визнати право власності на 15/25 (п`ятнадцять двадцять п`ятих) часток земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :21:065:0006 за ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Луцька міська рада, 43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. . Хмельницького, 19.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк