УХВАЛА

03 березня 2025 року

м. Київ

справа № 755/5720/24

провадження № 61-2097ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, про вселення, визначення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, про вселення, визначення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року позов задоволено частково. Встановлено порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 кв. м, житловою площею 29,6 кв. м. Виділено ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,9 кв. м. та пов`язаний з нею балкон площею 0,8 кв. м, помічену на технічному плані цифрою «4». Виділено ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 14,7 кв. м., помічену на технічному плані «5». Залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 інші приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор. Зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити встановлення перегородки легкої конструкції в житловій кімнаті 4/14,9 для незалежного проходу до житлових кімнат №4/14, 9 та 5/14,7 зі встановленням міжкімнатних дверей відповідно рекомендованому на поповерховому плані висновку місцю розташування перегородки зі встановленням міжкімнатних дверей. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року в оскаржуваній частині залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

17 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року в частині визначення порядку користування квартирою і зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити встановлення перегородки та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року, закрити провадження у справі.

Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц, від 08 січня 2024 року у справі № 947/31700/21, від 20 травня 2020 року у справі № 753/11592/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 757/39474/19, від 17 серпня 2022 року у справі № 209/3584/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року, після усунення недоліків, подана з дотриманням статті 392 ЦПК України, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а тому касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення дії рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року в частині визначення порядку користування квартирою і зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити встановлення перегородки легкої конструкції в житловій кімнаті 4/14,9 до закінчення касаційного провадження.

Клопотання аргументовано тим, що у разі задоволення касаційної скарги виникнуть об`єктивні труднощі у демонтажі перегородки, вона вимушена буде витрачати для цього власні кошти. Вважає, що з метою недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, забезпечення збалансованості інтересів кожної із сторін спору та уникнення можливих негативних наслідків виконання оскарженого рішення суду необхідно зупинити дію рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити встановлення перегородки легкої конструкції в житловій кімнаті 4/14,9.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання).

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи питання про зупинення виконання чи дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, ймовірність утруднення повороту виконання судового рішення у випадку його скасування, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Колегія суддів, оцінивши доводи клопотання, врахувавши, що оскаржене рішення суду першої інстанції передбачає примусове виконання у частині зобов`язання вчинити дії, не знаходить підстав для зупинення дії рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, про вселення, визначення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року.

Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу № 755/5720/24.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії Дніпровського районного суду міста Києвадо закінчення касаційного провадження.

Надіслати іншим учасникам справи № 755/5720/24 копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 24 березня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович