Справа № 738/2646/24
№ провадження 2/738/39/2025
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

за участю

секретаря: Лях Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А H О В И В:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник адвокат Сльозка А.Ф., звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивували наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх матір ОСОБА_5 . Після їх смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями якої першої черги за законом є позивачки, які в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, по 1/3 частині кожній, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Тому позивачі, для захисту своїх прав, звернулись до суду.

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та їх представник адвокат Сльозка А.Ф. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, надали до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань до суду не надіслала.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності нез`явившихся учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З Витягу з погосподарської книги, виданої провідним спеціалістом ЦНАП Менської міської ради Чернігівської області слідує, що станом на 15 квітня 1991 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_6 , члени двору дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_3 (а.с.18-19).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, визначено щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються положення цього Кодексу до тих прав і обов`язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності.

У відповідності до вимог ст. 120 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року власність колгоспного двору належить всім членам без визначення долі кожного з них.

Згідно ст. 123 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 постанови від 22.05.1995 року № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в рівних частках по 1/3 кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дягова Менського району Чернігівської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , копія якого додана до матеріалів справи (а.с.14).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, в тому числі і на належну йому 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Як слідує з матеріалів спадкової справи № 78/2019, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_7 в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька. Інші спадкоємці першої черги за законом на спадкове майно після померлого ОСОБА_4 дружина ОСОБА_5 , донька ОСОБА_2 , та син ОСОБА_8 відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_7 , про що подали нотаріусу відповідні заяви (а.с. 49-63).

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 20 серпня 2020 року слідує, що ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с.13).

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після померлого батька, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а.с.59-63).

Однак позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1624/02-31 від 18.10.2024 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дягова Менського району Чернігівської області померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , копія якого додана до матеріалів справи (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, в тому числі і на належну їй 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Як слідує з матеріалів спадкової справи № 313/2019, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_2 в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері. Спадкоємець за заповітом на спадкове майно після померлої ОСОБА_5 донька ОСОБА_11 відмовилась від прийняття спадщини, про що подала нотаріусу відповідну заяву (а.с. 64-88).

Таким чином, позивачка ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після померлої матері, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а.с.84-88).

Однак, позивачці ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1753/02-31 від 08.11.2024 (а.с.17).

Згідно інформаційної довідки № 318 від 18.09.2024, виданої ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.20-21).

Враховуючи, що спадкодавці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за життя правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями не оформили, позивачі позбавлені можливості в нотаріальній конторі оформити спадщину, що відкрилась після їх смерті, на своє ім`я.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За таких обставин, суд вважає за можливе позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 120-123 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, ст.ст. 16, 328, 1218, 1233-1235, 1268, 1296, 1297 ЦК України 2003 року, ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року), суд
В И Р I Ш И В:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт № НОМЕР_5 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 ), право власності на нерухоме спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дягова Менського району Чернігівської області) на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт № НОМЕР_7 , зареєстрованої по АДРЕСА_3 ), право власності на нерухоме спадкове майно за законом після смерті матері ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дягова Менського району Чернігівської області) на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.А. Савченко