Справа № 592/1392/25
Провадження № 4-с/592/7/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Литовченка О.В.,

за участі секретаря судового засідання Соляник Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по виконавчому провадженні №41112482,

встановив:

Скаржник, через свого представника адвоката Школьного В.А., звернувся до суду із скаргою на дії начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по виконавчому провадженні №41112482 та просить: визнати неправомірною бездіяльність начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , щодо не зняття в межах виконавчого провадження №41112482 арешту з грошових коштів із заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , які надходять на рахунок, відкритий ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; зобов`язати начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 або іншу посадову особу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти (скасувати) арешт в межах виконавчого провадження №41112482 з грошових коштів із заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , які надходять на рахунок, відкритий ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 .

В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №41112482 з примусового виконання виконавчого листа №1806/14588/12 (провадження №2/592/641/13) виданого 28.11.2013 року Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми основного боргу в розмірі 383 160 грн. 98 коп., 23 582 грн. 33 коп. інфляційних збитків та 260 496 грн. 98 коп., що складає суму 35 % річних за договором позики від 22.11.2010 року та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору в сумі 3 219 грн., а також 3 549 грн. 60 коп. за проведення експертизи. 27.03.2014 в межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем в порядку ст. ст. 27, 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 05.08.2019 року державним виконавцем складено постанову арешту майна, в т.ч. садового будинку в садівничому товаристві «Плодоовочівник» с. Червоне, Сумського району. В ході проведення виконавчих дій 12.05.2014, 25.12.2014, 25.12.2014, 25.12.2014, 05.08.2019, 30.04.2020, 04.01.2021 державним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника, якими зазначено: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 741 610 грн. 04.01.2021 у виконавчому провадженні №41112482 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для повернення виконавчого документа слугувало ненадання відповіді стягувачем на направлену 09.12.2020 року заяву про авансування витрат виконавчого провадження. Вказана постанова не оскаржувалась, виконавчий документ повторно на виконання не пред`являвся. Постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 27.03.2014 виведена в окреме виконавче провадження №64044723. 05.01.2021 відкрито виконавче провадження №64044723 з примусового виконання постанови від 27.03.2014 про стягнення з ОСОБА_1 67 400,82 грн. виконавчого збору на користь держави. ОСОБА_1 згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України від 25.06.2024 №179 зарахований до списків особового складу і поставлений на всі види забезпечення. Довідкою AT КБ «ПриватБанк» від 10.12.2024 підтверджується, що клієнту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 , на яку ОСОБА_1 отримує заробітну плату, також на вказану карту (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Випискою AT КБ «ПриватБанк» від 10.12.2024 року підтверджується, що картковий рахунок № НОМЕР_2 зараховано цільові надходження (грошове забезпечення) за липень 2024 - 24 111,56 грн., серпень 2024 - 20 249,43 грн. Представник скаржника звернувся до відділу ДВС із заявою від 13.12.2024 про скасування арешту з коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_2 в AT КБ «Приватбанк», оскільки вказаний рахунок використовується боржником, виключно для отримання грошового забезпечення. Листом від 16.01.2025 року Начальник Зарічного ВДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 відмовив у задоволенні вказаної заяви скаржника посилаючись, що виконавче провадження в рамках якого накладено арешт на кошти завершено, виконавчий лист повторно на виконання не пред`являвся, а вчинення виконавчих дій, в тому числі й винесення постанов про зняття арешту з коштів у завершеному виконавчому провадженні з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено. Враховуючи те, що скаржнику відмовлено у знятті арешту з коштів, що містяться на рахунку призначеного для отримання заробітної плати (грошового забезпечення) військовослужбовця, звернення на які заборонено законом, а тому право скаржника порушено та підлягає захисту в судовому порядку.

Ухвалою судді від 06.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

21.02.2025 від представника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов Відзив. Зазначає, що Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні в Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ДВС) з 05.12.2023 по Документ сформований в системі «Електронний суд» 20.02.2025. 04.01.2021 перебувало виконавче провадження № 41112482 з примусового виконання виконавчого листа № 2/592/641/13, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 28.11.2013 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 674008,19 грн. 05.12.2013 державним виконавцем на підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21 квітня 1999 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження до відома та зокрема боржнику для виконання. У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду за виконавчим документом, керуючись ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21 квітня 1999 року державним виконавцем винесено 07.05.2014 та 27.11.2014 постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у межах суми 741509,01 грн, які направлено на виконання до банків. 04.01.2021 державним виконавцем на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Повторно на примусове виконання до Відділу ДВС вищезгаданий виконавчий документ не пред`являвся. Рішення за вищезгаданим виконавчим документом боржником не виконано. Витрати виконавчого провадження та виконавчий збір боржником теж не сплачені, а постанови про їх стягнення виведені в окремі виконавчі провадження за № 64044624 та № 64044723. За результатом перевірки інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що рахунок № НОМЕР_2 , відкрито ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» 03.07.2024, тобто, вже після винесення державним виконавцем постанови повернення виконавчого документу стягувачу. Тобто, з вищезазначеного слідує те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (чи коштів) не знімається.

У судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Школьний В.А. не з`явилися, останній надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Додатково подав заяву про долучення доказів.

Начальник Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Згідно статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантоване Конституцією України право на захист можливе лише у разі його порушення, яке має бути реальним, стосуватися індивідуально визначеного права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення.

Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Так, стаття 13 Конвенції «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно із ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №41112482 з примусового виконання виконавчого листа №1806/14588/12 (провадження №2/592/641/13) виданого 28.11.2013 року Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми основного боргу в розмірі 383 160 грн. 98 коп., 23 582 грн. 33 коп. інфляційних збитків та 260 496 грн. 98 коп., що складає суму 35 % річних за договором позики від 22.11.2010 року та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору в сумі 3 219 грн., а також 3 549 грн. 60 коп. за проведення експертизи.

В ході проведення виконавчих дій 12.05.2014, 25.12.2014, 25.12.2014, 25.12.2014, 05.08.2019, 30.04.2020, 04.01.2021 державним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника, якими зазначено: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 741 610 грн.

04.01.2021 у виконавчому провадженні №41112482 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Приписами ч. 5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_1 з 25.06.2024 року призваний на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України та зарахований до списків особового складу військової часини НОМЕР_3 , що підтверджується копією витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 25.06.2024 №179.

Відповідно до довідки AT КБ «Приватбанк» від 10.12.2024 № 9SAN809MDVLEC6MO та виписки від 10.12.2024 №B6SF2SM2Q0H0KM5B, які були надіслані до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник має в AT КБ «Приватбанк» картковий рахунок № НОМЕР_2 , на який отримує зарплатні виплати (грошове забезпечення).

Представник скаржника звернувся до відділу ДВС із заявою від 13.12.2024 про скасування арешту з коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_2 в AT КБ «Приватбанк», оскільки вказаний рахунок використовується боржником, виключно для отримання грошового забезпечення.

Листом від 16.01.2025 року Начальник Зарічного ВДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 відмовив у задоволенні вказаної заяви скаржника посилаючись, що виконавче провадження в рамках якого накладено арешт на кошти завершено, виконавчий лист повторно на виконання не пред`являвся, а вчинення виконавчих дій, в тому числі й винесення постанов про зняття арешту з коштів у завершеному виконавчому провадженні з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» одними із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, а також звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до п.7 ч.3 ст. 18 закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно із частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно w (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, відповідно до зазначених норм матеріального права, скасування арешту на майно боржника може мати місце у разі винесення державним виконавцем мотивованої постанови про закінчення виконавчого провадження та за відсутності випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Згідно ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

З урахуванням наведеного суд вважає, що накладення арешту на грошові кошти із заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , які надходять на рахунок, відкритий ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , позбавляють можливості ОСОБА_1 отримувати заробітну плату, яка надходить йому на картковий рахунок, що є порушенням його конституційних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , щодо не зняття в межах виконавчого провадження №41112482 арешту з грошових коштів із заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , які надходять на рахунок, відкритий ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , у даному конкретному випадку є неправомірним та слід зобов`язати зняти арешт з грошових коштів із заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , які надходять на рахунок, відкритий ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 .

Керуючись ст. ст. 447 - 451 ЦПК України, суд,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , щодо не зняття в межах виконавчого провадження №41112482 арешту з грошових коштів із заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , які надходять на рахунок, відкритий ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 .

Зобов`язати начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 або іншу посадову особу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти (скасувати) арешт в межах виконавчого провадження №41112482 з грошових коштів із заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , які надходять на рахунок, відкритий ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 05.03.2025.

Суддя О.В. Литовченко