Справа №524/3721/24
Провадження №2/524/171/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці в режимі відеокоференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ПАТ НАСК ОРАНТА про відшкодування шкоди: заподіяної здоров`ю в сумі 35783,75 грн, заподіяної майну в сумі 14353,79 грн, стягнення із ОСОБА_4 втраченого заробітку в сумі 191666,60 грн та моральної шкоди в сумі 200000 грн та витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 2000 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що вироком Крюківського районного суду м.Кременчука ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за фактом ДТП, внаслідок якої він, ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження. Його витрати на лікування склали 35783,75 грн, а матеріальні збитки 14363,79 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ НАСК ОРАНТА, а тому вказані витрати мають бути відшкодовані страховиком винуватця ДТП.

Крім того, внаслідок ДТП він втратив роботу, що призвело до втрати заробітку в сумі 191666,60 грн. Також йому було заподіяно і моральну шкоду, яка полягала у фізичному болі та стражданнях. Моральну шкоду оцінює у 200000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вказали, що позивач звертався до страховика ще в 2021 році, однак страхове відшкодування не було виплачено.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

ПАТ НАСК ОРАНТА у відзиві зазначило, що проти задоволення позову заперечує, оскільки строк для прийняття рішення по даній страховій справі ще не настав. Зазначив, що ОСОБА_1 не звертався до страховика і пошкоджений транспортний засіб для огляду не надав.

В судовому засіданні представник відповідача вказав, що ПАТ НАСК ОРАНТА не заперечує проти вимог в частині відшкодування витрат на лікування в сумі 4931,14 грн. Витрати в сумі 30879,01 грн вважає непідтвердженими. Зазначив, що у відповідача не виник обов`язок з відшкодування шкоди, завданої майну.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, відзив не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 20.12.2023 у справі 537/2956/20 ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.1 ст. 286 КК України.

Вироком суду встановлено, що: «04.07.2019, приблизно о 12 год. 41 хв., в світлий час доби, у ясну погоду без опадів, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Леонова в м. Кременчуці Полтавської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони вул. Переяславської в напрямку вул. Першотравневої, керуючи автомобілем Mitsubishi Pajero реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_4 .

В цей саме час, в попутному напрямку з автомобілем Mitsubishi Pajero, в напрямку вул. Першотравневої, керуючи мотоциклом SHINERAY-XY250 реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався мотоцикліст ОСОБА_1 .

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, наближаючись до буд. АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_4 , при наближенні до прилеглої території будинку, не переконався в безпеці виконуваного маневру, не надав дорогу попутному мотоциклу SHINERAY-XY250, що рухався по зустрічній смузі руху в маневрі обгону, розпочав виконання маневру повороту ліворуч, який полягав у виїзді на зустрічну смугу руху, тим самим порушив вимоги п. 10.1. «Правил дорожнього руху України» виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення по дотичній лівою боковою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною мотоцикла SHINERAY-XY250 під керуванням мотоцикліста ОСОБА_1 , який в цей час рухався в попутному напрямку в межах зустрічної смуги руху, виконуючи маневр обгону.

Внаслідок зіткнення водій мотоцикла SHINERAY-XY250 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька».»

Станом на 04.07.2019 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Pajero реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована ПАТ НАСК ОРАНТА, що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9807070.

01.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ НАСК ОРАНТА із заявою про відшкодування моральних збитків.

НОРМИ ПРАВА

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167, частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Заперечуючи проти задоволення позову представник ПАТ НАСК ОРАНТА вказав, що у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, завданої майну через пропуск позивачем строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Заява про виплату страхового відшкодування надійшла до ПАТ НАСК ОРАНТА 01.02.2021, тобто через 1 рік 6 місяців і 4 тижні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 65/4621/16-к, провадження № 13-24кс19 зазначила таке. У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Крім цього, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Суд враховує те, що відповідно до змісту вироку, позивачем в кримінальному проваджені було заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди. Також в кримінальному провадженні було залучено ПАТ НАСК ОРАНТА, як третю особу на стороні відповідача. Крім того, відповідно до змісту вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.12.2023: «В судових дебатах потерпілий відмовився від заявленого ним цивільного позову до обвинуваченого та ПАТ «НАСК «Оранта» щодо відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди та прохав залишити його без розгляду.». Крім того, суд враховує те, що страховик не був позбавлений можливості встановити обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Суд також вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на недоведення необхідності витрат, відповідно до наданих позивачем квитанцій, а також відсутність належних доказів на підтвердження понесення витрат на придбання імплантів.

Так, суд враховує те, що надана позивачем копія видаткової накладної №204 містить відомості про сплату вартості набору імплантів. Крім того, випискою №3907 підтверджується проведення позивачу оперативного втручання.

Разом із тим, суд погоджується із доводами представника відповідача з приводу того, що подані позивачем квитанції не в повному обсязі підтверджують необхідність витрат на лікування. Так, суд відхиляє квитанцію від 09.07.2019 із призначенням платежу «благодійні внески» на суму 700 грн, квитанції на суму 26,40 грн, 626,12 грн, 39,25 грн без призначення платежу, квитанцію на суму 147 грн із призначенням платежу «інфекція», квитанцію на суму 70,53 грн(а.с.43).

З цих підстав, суд частково задовольняє позов ОСОБА_1 та стягує із ПАТ НАСК ОРАНТА на його користь матеріальну шкоду в сумі 48134,44 грн, яка складається із шкоди завданої здоров`ю та майну.

Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Суд враховує те, що факт ДТП, протиправність дій та вина водія ОСОБА_4 підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема вироком Крюківського районного суду м.Кременчука.

Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20 (провадження № 61-13672св21).

Враховуючи перенесені позивачем фізичний біль від завданих тілесних ушкоджень середньої тяжкості; його моральні страждання, зумовлені отриманими травмами; неможливість вести повноцінне життя у період відновлення; суд вважає розумним і справедливим відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 45000 грн. Разом із тим, суд приймає до уваги, що старховик ОСОБА_4 відповідно до законодавства мав відшкодувати потерпілому моральну шкоду в розмірі 5% від суми страхового відшкодування, що становить 1688,53 грн.

Відтак, суд частково задовольняє вимогу ОСОБА_1 в частині стягнення із відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди та стягує із вказаного відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 43311,47 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача ОСОБА_4 втраченого заробітку в сумі 191666,60 грн.

На підтвердження свої вимог позивач надав суду копію договору про виконання роботи від 15.10.2018, копію свідоцтва про державну реєстрацію фоп ОСОБА_5 , копію довідки про доходи за період із 01.01.2019 до 30.06.2019.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку, що для виникнення у потерпілого права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) обов`язковою умовою є факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.

Положення частини першої статті 1195 ЦК України пов`язують обов`язок здійснити відповідне відшкодування саме із фактом втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, не встановлюючи при цьому часових меж стосовно початку обрахування такого відшкодування.

Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 906/1318/19.

Суд приймає до уваги те, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №33 від 14.03.2020, при судово-медичній експертизі у ОСОБА_1 виявлені такі тілесні ушкодження: закрита травма гомілки з переломом великогомілкової кістки в середній і нижній третині та переломом малогомілкової кістки в верхній третині; закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку та саднами лобної ділянки справа. Спільність механізму та часу утворення виявлених тілесних ушкоджень робить доцільним можливість кваліфікувати їх по ступеню тяжкості в єдиному комплексі як тілесні ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Отже, суд констатує, що доказів, які б підтверджували втрату працездатності, як професійної, так і загальної позивач суду не надав. Відтак, враховуючи відсутність доказів на підтвердження виникнення у відповідача ОСОБА_4 обов`язку щодо відшкодування позивачу втраченого заробітку (доходу), суд відмовляє у задоволенні вказаної вимоги.

Отже, суд частково задовольняє позов.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави суд стягує судовий збір в сумі 457,13 грн, з кожного, пропорційно розміру задоволених позовних вимог на 20.60%, а на користь позивача 206 грн витрат пов`язаних із залученням експерта, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ПАТ НАСК ОРАНТА про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ПАТ НАСК ОРАНТА, м.Київ, вул.Здолбунівська, 7д, на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 матеріальну шкоду в сумі 48134,44 грн та 206 грн витрат пов`язаних із залученням експерта.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 моральну шкоду в сумі 43311,47 грн та 206 грн витрат пов`язаних із залученням експерта.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути із ПАТ НАСК ОРАНТА, м.Київ, вул.Здолбунівська, 7д, на користь держави судовий збір в сумі 457,13 грн.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 на користь держави судовий збір в сумі 457,13 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.03.2025

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ