Провадження №4-с/337/7/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Сидорової М.В.,
за участю секретаря Коваленко В.С.,
представника заявника (боржника) Єфімової Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Єфімова Наталія Олександрівна, на рішення та дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
03.02.2025 до суду надійшла вищевказана скарга, яку заявник мотивує тим, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2019 по справі №337/4326/18 зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити графік для зустрічей та участі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : чотири рази на місяць, кожний перший та третій тиждень місяця з 18-00 години п`ятниці до 11-00 години неділі, 30 (тридцять) днів у цілому протягом літніх канікул, 7 (сім) днів під час зимових канікул, у період за домовленістю сторін, без присутності батька, ОСОБА_1 , за згодою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також з 10-00 до 15-00 годин під час наступних свят: день народження ОСОБА_4 , день народження ОСОБА_2 , день народження ОСОБА_3 , - за місцем проживання ОСОБА_4 або ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із можливістю відвідувати інші громадські місця.

30.07.2019 на виконання зазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, в якому стягувачем зазначений ОСОБА_2 , боржником ОСОБА_1

23.01.2020 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Вороніним Р.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61010402 з виконання виконавчого листа № 337/4326/18 від 30.07.2019, в якому боржником є ОСОБА_1 , ідентифікатор доступу: 31Е461ДГАГ10.
Відповідно до актів старшого державного виконавця з виходом за адресою від 21.10.2020, 18.03.2021, 27.10.2021, 11.01.2022, ОСОБА_4 відмовлялася від побачення з дідусем ОСОБА_2 . При цьому згода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була обов`язковою умовою, визначеною рішенням суду.

У зв`язку з реорганізацією відділів державної виконавчої служби, постановою від 18.05.2023 державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі) Паскарь Каріною Маріанівною прийнято до виконання виконавче провадження № 61010402 з виконання виконавчого листа № 337/4326/18 від 30.07.2019, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, в якому боржником є ОСОБА_1 .

12.10.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 18 років.

27.01.2025 головним державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецькою Т.Е. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

29.01.2025 копія вказаної постанови надійшла на електрону адресу представника заявника - адвоката Єфімової Н.О. У постанові також зазначено, що боржником рішення суду не виконано, винесено постанови про накладення штрафу, надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Заявник - боржник ОСОБА_1 вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки 12.10.2024 ОСОБА_4 втратила правовий статус «дитина» , а у ОСОБА_1 припинився правовий статус «батька, з яким проживає дитина» у розумінні ч. 2 ст. 257 СК України. У зв`язку з цим виконавче провадження слід було закінчити на підставі п. 7, п. 9 ст. 39, ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження. Натомість станом на 22.01.2025 виконавче провадження №61010402 було відкрите. 23.01.2025 представником заявника до Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі було подано заяву про закінчення виконавчого провадження №61010402. Натомість 24.01.2025 головним державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецькою Т.Е. винесено постанову про накладання на боржника штрафу з підстав невиконання рішення суду відповідно до ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», яка оскаржена до Запорізького окружного адміністративного суду. Жодних дій невиконання боржником рішення суду державним виконавцем встановлено не було, оскільки саме дитина не бажала спілкуватись з дідусем, а після 12.10.2024 у боржника взагалі були відсутні підстави впливати на дії повнолітньої особи, що має повну дієздатність. ОСОБА_1 виконання рішення не уникав, навпаки рішення суду повністю виконано.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецької Т.Е. від 27.01.2025 ВП №61010402 про закінчення виконавчого провадження №61010402, винесену на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати головного державного виконавця Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецьку Т.Е. закінчити виконавче провадження №61010402 на підставі пп.7, 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати головного державного виконавця Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецьку Т.Е. відкликати повідомлення про вчинення боржником ОСОБА_1 кримінального правопорушення; стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 04.02.2025 вказана скарга прийнята до судового розгляду, призначено судове засідання з викликом заявника (боржника), стягувача та державного виконавця органу державної виконавчої служби, рішення та дія якого оскаржується.

19.02.2023 від державного виконавця Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецької Т.Е. надійшов відзив на вказану скаргу, в якій вона зазначила, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №61010402 з примусового виконання виконавчого листа №337/4326/18, виданого 30.07.2019 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виконавче провадження було відкрито 23.01.2020 за заявою ОСОБА_2

31.01.2020 від боржника надійшла заява, якою повідомлено про фактичне місце проживання його з донькою та зазначено, що жодних перешкод у виконанні рішення суду не має намірів чинити. 21.02.2020 від боржника надійшла заява, якою повідомлено, що його донька ОСОБА_4 не надала згоди на побачення 21.02.2020 з ОСОБА_2

21.10.2020, 18.03.2021, 27.10.2021, 11.01.2022 державним виконавцем складені акти про те, що дитина ОСОБА_4 відмовилась від побачення з дідом ОСОБА_2

03.05.2024 до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про невиконання рішення суду, оскільки боржник ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_4 більше року знаходяться за кордоном та на зв`язок не виходять.

06.05.2024 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу з`явитись на прийом з метою надання пояснень щодо невиконання рішення суду, а 13.05.2024 винесено постанови про накладення штрафу у розмірі 1700 грн, стягнення виконавчого збору та визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

14.05.2024 та 17.05.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти на загальну суму 18134,00 грн., боржником добровільно сплачено штраф та виконавчий збір та зазначені постанови боржником не оскаржувались.

20.05.2024 державним виконавцем на адресу боржника направлено повторно вимогу з`явитись на прийом з метою надання пояснень щодо невиконання рішення суду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 досягла повноліття, при цьому виконавчий документ не містить кінцевого строку виконання. У зв`язку з цим, 25.10.2024 державний виконавець звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з заявою про роз`яснення чи є факт повноліття ОСОБА_4 підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку із закінченням строку, передбаченого Законом. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2025 у справі №337/4326/18 у задоволенні такої заяви відмовлено та зазначено, що рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».

24.01.2025 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі 3400,00 грн, а 27.01.2025 на адресу відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області направлено повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення в порядку ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець вказує, що постанова від 27.01.2025 про закінчення виконавчого провадження №61010402 є правомірною, у зв`язку з чим просить у задоволенні скарги відмовити.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Єфімова Н.О. вимоги скарги підтримала з підстав, які в ній викладені, просила скаргу задовольнити та стягнути з Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правову допомогу у розмірі 6400 грн.

Стягувач та державний виконавець в судове засідання не прибули, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Оскільки неявка стягувача та державного виконавця не перешкоджають її розгляду, суд вважає можливим провести судове засідання у їх відсутність.
Суд, вислухавши пояснення представника заявника - адвоката Єфімову Н.О., дослідивши матеріли справи, приходить до такого.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 124, 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно зі ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, що передбачено п. а) ч.1 ст.449 ЦПК України.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Примусове виконання судових рішень в Україні регулюється Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
У ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII визначено підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.
Так, виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів (п.7); фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9); надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону (п.11).

Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст.39 Закону №1404-VIII ).
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 41 Закону №1404-VIII, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №1404-VIII, за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Відповідно до ч. 2 - ч. 3 ст. 63 Закону 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 64-1 Закону №1404-VIII визначено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Згідно зі ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

У ч. 1 ст. 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Відповідно до ч. 2 ст.159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Частиною 5 ст.159 СК України передбачено відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої особою, яка ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

У ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 30.07.2019 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення суду від 21.05.2019 у справі №337/4326/18 видано виконавчий лист про: зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити графік для зустрічей та участі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні онуки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : чотири рази на місяць, кожний перший та третій тиждень місяця з 18-00 години п`ятниці до 11-00 години неділі, 30 (тридцять) днів у цілому протягом літніх канікул, 7 (сім) днів під час зимових канікул, у період за домовленістю сторін, без присутності батька, ОСОБА_1 , за згодою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також з 10-00 до 15-00 годин під час наступних свят: день народження ОСОБА_4 , день народження ОСОБА_2 , день народження ОСОБА_3 , - за місцем проживання ОСОБА_4 або ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із можливістю відвідувати інші громадські місця.

Стягувачем у вказаному виконавчому документі зазначений ОСОБА_2 , боржником ОСОБА_1

23.01.2020 державним виконавцем Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61010402 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.
21.10.2020, 18.03.2021, 27.10.2021, 11.01.2022 державним виконавцем складені акти про те, що дитина ОСОБА_4 відмовилась від побачення з дідом ОСОБА_2 .

У зв`язку з реорганізацією Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), його правонаступником є - Лівобережний ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).
06.05.2024 до Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжінадійшла заява стягувача ОСОБА_2 про те, що боржник ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_4 більше року знаходяться за кордоном та на зв`язок не виходять, просив зобов`язати боржника виконати рішення суду, встановити зв`язок з дідом. У заяві зазначив електронну адресу боржника.

13.05.2024 головним державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті ЗапоріжжіБерестецькою Т.Е. винесено постанови про накладення штрафу у розмірі 1700 грн, про стягнення виконавчого збору у розмірі 16000,00 грн, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 434,00 грн.

04.06.2024 головним державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецькою Т.Е. на ім`я боржника ОСОБА_1 складено вимогупро необхідність повідомлення причин невиконання рішення суду у найкоротшій строк.

12.10.2024 ОСОБА_4 досягла повноліття.

15.01.2025 ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя було відмовлено у задоволенні клопотання Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі про роз`яснення порядку виконання рішення суду у справі №337/4326/18, на виконання якого видано виконавчий документ та який перебуває у відділі на примусовому виконанні ВП 61010402, та зазначено, що рішення про встановлення побачення з дитиною, про усунення перешкод у побаченні з дитиною унормоване ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження», а рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому ст.63 цього Закону.
23.01.2025 до Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі надійшла заява представника боржника адвоката Єфімової Н.О. про закінчення виконавчого провадження №61010402 на підставі п. 7, п. 9 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 12.10.2024 ОСОБА_4 досягла повноліття та втратила правовий статус «дитина», у боржника припинився правовий статус «батька, з яким проживає дитина» у розумінні ст. 257 СК України

24.01.2025 головним державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецькою Т.Е. винесено постанову про накладання на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн за повторне невиконання рішення суду.

27.01.2025 головним державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецькою Т.Е. складено повідомлення, адресоване відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»

Крім того, 27.01.2025 головним державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецькою Т.Е. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61010402 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові, серед іншого зазначено, що боржником рішення суду не виконано.

Не погоджуючись із вказаною постановою боржник ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Єфімова Н.О., 03.02.2025 звернувся до суду із вказаною скаргою. Строк звернення до суду для оскарження постанови не пропущений.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані учасниками справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає скаргу ОСОБА_1 такою, що підлягає частковому задоволенню.
У даному випадку суд виходить того, що рішення суду в частині зобов`язання усунути перешкоди у спілкування, побаченні з дитиною є рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, та яке виконується у порядку, встановленому ст. 63 Закону №1404-VIII, та може бути закінчено і у разі невиконання боржником рішення, за умови вжиття виконавцем усіх передбачених цією статтею Закону заходів виконання (п. 11 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII - надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону).
При цьому ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого ч.2 цієї статті, має повторно перевірити виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець повинен надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі №337/4326/18, на виконання якого 30.07.2019 було видано виконавчий документ, за яким у подальшому було відкрито виконавче провадження № 61010402, має зобов`язальний характер та нерозривно пов`язане з особою боржника ОСОБА_1 .

Даючи оцінку тому чи правомірно державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону 1404-VIII, варто з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчиняти певні дії за виконавчим листом і в чому причина невиконання судового рішення у відведений строк.
У доводах скарги представник боржника стверджує, що ОСОБА_1 не уникав виконання рішення суду та намагався забезпечити спілкуванні діда з дитиною, при цьому неможливість такого спілкування була викликана поведінкою дитини, яка відмовилася проводити час із дідом, а тому ця обставина була поважною причиною невиконання рішення.
Наведене підтверджується актами державного виконавця від 21.10.2020, 18.03.2021, 27.10.2021, 11.01.2022 державним виконавцем складені акти про те, що дитина ОСОБА_4 відмовилась від побачення з дідом ОСОБА_2 .

При цьому зустрічі ОСОБА_2 з дитиною можливі лише за згодою ОСОБА_4 , про що зазначено у виконавчому документі.

У даному випадку суд вважає, що небажання дитини спілкуватися з дідом, що прямо зафіксовано в актах державного виконавця не може розцінюватись як неповажна причина невиконання боржником судового рішення у виконавчому провадженні, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та очевидно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.
У доводах, викладених у відзиві на скаргу державний виконавець вказує, що ОСОБА_1 не виконував рішення суду, у зв`язку з чим 06.05.2024 та 20.05.2024 на його адресу були направлені вимоги про необхідність явки на прийом з метою надання пояснень з приводу невиконання рішення суду.

При цьому до відзиву державного виконавця не додано жодних доказів на підтвердження вручення боржнику таких вимог або про їх фактичне надіслання за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або на його електронну адресу. Долучена до відзиву вимога державного виконавця від 04.06.2024, також не свідчить про те, що боржник обізнаний про необхідність явки до виконавця.
Водночас суд враховує, що у разі обізнаності боржника щодо вимог державного виконавця про надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду та необхідності його явки до державного виконавця, він міг би надати такі пояснення або під час самостійного прибуття до відділу ДВС, або скористався би правом письмово повідомити про такі обставини шляхом подання відповідної заяви (клопотання).
При цьому, поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №640/9234/19, від 17.08.2020 у справі №160/4615/19.
Крім того, як встановлено судом, з 12.10.2024, тобто з набуття ОСОБА_4 повноліття, вона втратила статус дитини, отримала всі права дорослої людини, а тому боржник ОСОБА_1 , як її батько, з цього часу втратив обов`язок забезпечення побачень стягувача з нею, як з дитиною, в порядку, визначеному судовим рішенням.

Такі обставини унеможливили подальше виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів щодо його примусового виконання.
Саме у зв`язку з такими обставинами представник боржника адвокат Єфімова Н.О. 23.01.2025 звернулась до Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі із заявою про закінчення виконавчого провадження № 61010402.

Натомість, 24.01.2025 державним виконавцем в межах даного виконавчого провадження винесено постанову про накладання на ОСОБА_1 штрафу за повторне невиконання рішення суду, а 27.01.2025 складено повідомлення до ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ознаками ст. 382 КК України у зв`язку з умисним невиконанням боржником судового рішення, що набрало законної сили.

У подальшому, 27.01.2025 головним державним виконавцем Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецькою Т.Е. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61010402 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що закінчення виконавчого провадження державний виконавець мотивував тим, що боржником рішення суду не виконане, державним виконавцем вчинені дії з винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Суд вважає, що така постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав в достатній мірі не вмотивована, не містить обставини, що свідчать про засоби встановлення обставин невиконання судового рішення. Закінчуючи виконавче провадження із зазначених вище підстав, державний виконавець зобов`язаний був пересвідчитися, що відповідне зобов`язання є дійсним, але боржником не виконанота не може бути виконано без його участі. Державним виконавцем не надано оцінку тій обставині, що з 12.10.2024 у боржника ОСОБА_1 припинилось зобов`язання особисто вчиняти дії, які мають виконуватися у порядку, встановленому ст. 63 Закону №1404-VIII.

За вказаних обставин,суд прийшов висновку, що державний виконавець діяв не у відповідності до вимог Закону №1404-VIII і у останнього були відсутні підстави виносити постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

На переконання суду, така підстава закінчення виконавчого провадження, як надіслання виконавчого документа до суду, який його видав у випадку, передбаченому ч.3 ст.63 Закону №1404-VIII, тобто у зв`язку з невиконанням боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, порушує права ОСОБА_1 на справедливе, неупереджене та об`єктивне здійснення виконавчого провадження, не виключає подальшого існування ряду процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів через обставини, викладені в оскаржуваній постанові щодо невиконання ним рішення суду.

Суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду вважається невиконаним, що потенційно може бути підставою для звернення до суду стягувача з позовом до боржника про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Отже, враховуючи положення ст. 451 ЦПК України, суд вважає, що належним способом захисту прав боржника у цій справі є визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Берестецької Т.Е. від 27.01.2025 про закінчення виконавчого провадження №61010402, винесену на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а також зобов`язання державного виконавця після відновлення виконавчого провадження №61010402,повторно вирішити питання про його закінчення.
Разом з тим суд не знаходить підстав для зобов`язання державного виконавця закінчити виконавче провадження №61010402 на підставі п. 7, п. 9 Закону України «Про виконавче провадження» про що винести відповідну постанову, оскільки правом ухвалення рішення про закінчення виконавчого провадження наділений лише виконавець, який приймає відповідну постанову, що є його дискреційними повноваженнями, адже суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження виконавця щодо закриття виконавчого провадження. Крім того Законом №1404-VIII передбачено й інші підстави для завершення виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

Що стосується вимоги щодо зобов`язання державного виконавця відкликання повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Вказане подання, в розумінні КПК України, є повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади уповноваженого розпочати досудове розслідування. Порядок розгляду повідомлення про кримінальне правопорушення визначений ч.1 ст. 214 КПК України. Подальша оцінка правомірності цього повідомлення з точки зору наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак чи складу кримінального правопорушення належить до компетенції органів досудового розслідування та суду в межах кримінального провадження. Доводи про те, що в діях боржника відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, оскільки він не ухилявся від виконання рішення суду, можуть бути наведені ним особам уповноваженим на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні або суду (слідчому судді) в порядку передбаченому КПК України.

Таким чином скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19, від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18, від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19, від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18. Указана судова практика є незмінною.

Так, за текстом скарги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Єфімової Н.О. зазначав про орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу пов`язану із розглядом справи в суді у розмірі 8000,00 грн.
В судовому засіданні представник заявника адвокат Єфімова Н.О. просила долучити до матеріалів справи два акти приймання-передачі адвокатських послуг №2 від 01.02.2025, №5 від 28.02.2025 та стягнути з Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 6400 грн.

Враховуючи, що скаргу Войтановича О.Й. задоволено частково, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування йому понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правничу допомогу.
Вирішуючи питання про стягнення з відділу ДВС на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи відповідач отримував правову допомогу від адвоката Єфімової Н.О., що підтверджується: копією договору про надання правничої допомоги №2/25 від 18.01.2025; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером АР №1220407 від 30.01.2025; копією акту приймання-передачі адвокатських послуг №2 від 01.02.2025 до договору про надання правничої допомоги №2/25 від 18.01.2025, який включає: підготовку та подання до суду скарги на рішення та дії державного виконавця (4 години 3200 грн.); копією акту приймання-передачі адвокатських послуг №5 від 28.02.2025 до договору про надання правничої допомоги №2/25 від 18.01.2025, який включає: участь адвоката у судових засіданнях 19.02.2025 та 28.02.2025 (4 години 3200 грн.).
Разом з тим, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному заявником розмірі 6400,00 грн, адже такий розмір, окрім іншого, має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
В даному випадку суд приходить до висновку про те, що визначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом.
Отже, враховуючи складність справи, часткове задоволення вимог заявника та виходячи обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, суд керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, відповідно до вимог ст.137 ЦПК України, вважає, що доведеним та розумним розміром витрат на послуги адвоката під час судового розгляду у даному випадку є сума 3000,00 грн.

Керуючись ст.447-452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Берестецької Тетяни Едуардівни від 27.01.2025 ВП №61010402 про закінчення виконавчого провадження №61010402, винесену на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».
Зобов`язати державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Берестецьку Тетяну Едуардівну після відновлення виконавчого провадження №61010402,повторно вирішити питання про його закінчення.
У задоволення іншої частини скарги відмовити.
Стягнути з Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 45028225, місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр..Металургів, буд.6) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту цієї ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст ухвали складений 05 березня 2025 року.

Суддя М.В. Сидорова