Провадженн №я 2/127/4241/23
УХВАЛА

04 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т. П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області є вказана справа. Позивач, звертаючись до суду, просить визнати житловий будинок з спорудами, загальною площею 109,8 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю та в порядку поділу цього майна визнати за нею право власності на частину цього будинку та земельної ділянки на якій він розташований.

Позивачем подана заява про забезпечення позову відповідно до якої просить зупинити продаж арештованого майна на ресурсі системи електронних торгів ДП «Сетам», а саме: житлового будинку з спорудами, реєстраційний номер ОНМ 27532822, загальною площею 109,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки кадастровий номер :02:074:0074, загальною площею 0,0280 га, розташованої за цією ж адресою, а також заборонити державним реєстраторам вчиняти будь-яких реєстраційних дій щодо цього нерухомого майна.

Заява мотивована тим, що нею було виявлено, що на ресурсі електронних торгів ДП «Сетам» 13 лютого 2025 року було опубліковано лот з продажу спірного майна з датою проведення аукціону 17 березня 2025 року. Вказує, що у випадку не зупинення продажу цього майна та не заборони державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо спірного майна, останнє може бути реалізоване, що призведе до необхідності збільшення розміру позовних вимог чи/або зміни підстав та предмету позову, а також фактично унеможливить виконання рішення суду.

Дослідивши вказану заяву, матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних права бо інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (пункт 5 частини першої статті 150 ЦПК України), а також забороною вчинення будь-яких дій (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року № 753/22860/17, провадження № 14 - 88цс20).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 зауважує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеної співмірності, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові від 24 квітня 2024 року в справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Як вказувалося заявником подано позов про визнання житлового будинку з спорудами, загальною площею 109,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю та визнання за позивачем ОСОБА_1 частки права власності на нерухоме майно (житловий будинок з спорудами, загальною площею 109,8 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку кадастровий номер :02:074:0074, загальною площею 0,0280 га, розташовану за цією ж адресою). Звертаючись до суду з таким позовом, позивач вказує, що під час перебування у шлюбі сторони у період часу з 2009 року по 2017 рік за спільні кошти подружжя здійснили капітальні ремонти та поліпшення будинковолодіння (будинку із спорудами реєстраційний номер ОНМ 27532822, та земельної ділянки для його обслуговування кадастровий номер :02:074:0074), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та хоча право власності на будинковолодіння зареєстроване одноосібно за ОСОБА_2 однак фактично відбулось істотне збільшення його вартості за рахунок спільних трудових та грошових затрат подружжя, а тому є підстави для визнання цього спірного майна спільною сумісною власністю подружжя та відповідного його поділу.

Тобто позивач претендує на частину спірного майна.

Відповідно до відомостей з веб-порталу ДП «Сетам» спірне нерухоме майно (житловий будинок з спорудами та земельна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , виставлено на електронні торги (номер лоту: 569043), дата проведення аукціону - 17 березня 2025 року.

Слід відміти, що вказане майно також виставлялося на торги в листопаді 2023 року та позивач зверталася з заявою про забезпечення позову та просила також зупинити продаж арештованого майна.

Верховний Суд, розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 на судове рішення за результати розгляду попередньої її заяви про забезпечення позову в цій справі в постанові від 11 квітня 2024 року вказував, зокрема, що тлумачення пункту 5 частини першої статті 150 ЦПК України, з урахуванням принципу розумності та «методу чесного читання», свідчить, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо особою на час звернення з заявою про забезпечення позову подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (у тому числі, й у разі, коли заяву про забезпечення позову подано разом з позовною заявою) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2023 року в справі № 334/9179/21 (провадження № 61-7643св22)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 757/22558/20 (провадження № 61-158сво21) зазначено, що «у статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову. Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У пункті 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно. […] суди попередніх інстанцій обґрунтовано, застосовуючи пункт 5 частини першої статті 150 ЦПК України, задовольнили заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у спосіб зупинення продажу арештованого майна (земельної ділянки), оскільки позивач подав позов про визнання права власності на виставлене на продаж арештоване майно. Саме для такого випадку законодавець передбачив можливість забезпечення позову шляхом зупиненням продажу арештованого майна. Дія наведеної норми процесуального права насамперед направлена на те, щоб запобігти відчуженню майна у порядку виконання судового рішення, яке належить не боржнику, а іншій особі».

Тобто, позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо особою на час звернення з заявою про забезпечення позову подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Наразі позивачка звернулася з позовом про визнання житлового будинку з спорудами спільною сумісною власністю подружжя та про визнання за нею права власності на частину цього будинку та земельної ділянки, на якій він розташований та просила забезпечити її позов шляхом зупинення продажу майна, арештованого в межах виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу та виставлене на реалізацію на електронних торгах, а тому суд не вбачає підстав для зупинення продажу майна.

Щодо заборони держаним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного майна, то з урахуванням доводів заявника та характеру спору, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в спосіб заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно нерухомого майна може мати негативні наслідки та ускладнити виконання ймовірного судового рішення у разі задоволення позову.

Застосування вказаного виду забезпечення позову є адекватним, оскільки його невжиття може призвести до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

При цьому суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Суд зазначає, що забезпечення позову має тимчасовий запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір, а вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті.

Зустрічне забезпечення судом не застосовується.

Відповідно до частини першої та другої ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку з спорудами, загальною площею 109,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, кадастровий номер :02:074:0074, загальною площею 0,0280 га, розташованої за цією ж адресою.

В решті вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя: