Справа № 199/7899/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменко А.М., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась заявник із вищевказаною заявою, в якій просила суд повернути їй судовий збір, сплачений згідно квитанції №65 від 21 жовтня 2024 року у справі №199/7899/24.

Ознайомившись із матеріалами вищевказаної заяви, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, 21 жовтня 2024 року заявник ОСОБА_1 звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Матеріали заяви про забезпечення позову були зареєстровані за №199/7899/24 (провадження №2-з/199/115/24).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову повернуто. При цьому даною ухвалою вирішено також і повернути заявнику сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 605,6 гривень, перерахований згідно квитанції №65 від 21 жовтня 2024 року. Тобто питання про повернення судового збору вже вирішено ухвалою суду.

Відповідно до ст.133 ч.2 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст.7 ч.ч.1, 2 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, в разі повернення заяви. З цієї підстави судовий збір повертається в повному обсязі.

Нормою ст.129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Положеннями ст.129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом ст.ст.2, 18 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

У відповідності до ст.258 ЦПК України ухвала суду є різновидом судового рішення.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що питання про повернення судового збору заявнику у зв`язку із поверненням її заяви про забезпечення позову вже було вирішено ухвалою суду у передбачений законом спосіб, підстави для задоволення даної заяви ОСОБА_1 , а отже і підстави для повторного вирішення того ж питання про повернення судового збору, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 129-1 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.2, 18, 133, 258-261, 263, 274, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Авраменко