Провадження № 2/201/236/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Тернової А.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний» про припинення права власності на частину нерухомості, визнання права власності з виплатою грошової компенсації, усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 16 листопада 2023 року звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний», в якому просила суд:

-Припинити право власності ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на 1/9 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м.

-Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/9 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м.

-Виплатити ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) компенсацію за 1/9 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м., в розмірі 338 756 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26239738, отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA 0017442.

-Припинити право власності ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на 1/6 частки гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний», гараж № НОМЕР_3 , загально площею 21,2 кв. м. з підвалом 19,9 кв. м.

-Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/6 частки гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний», гараж № НОМЕР_3 , загальне площею 21,2 кв. м. з підвалом 19,9 кв. м.

-Виплатити ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) компенсацію за 1/6 частки гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний», гараж № НОМЕР_3 , загальною площею 21,2 кв. м. з підвалом 19,9 кв. м., в розмірі 38 050 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Територіального Управління Державні судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Код отримувача (код в ЄДРПОУ) 26239738, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172. Рахунок отримувача UA0017442.

-Усунути перешкоди ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у користуванні гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний», гараж № НОМЕР_3 , шляхом встановлення заборони ОСОБА_4 чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні зазначеним майном та зобов?язати ОСОБА_4 звільнити займане приміщення цього гаражу.

-Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору, проведення оцінки вартості спірного майна, проведення судової будівельно-технічної експертизи та витрат за надання правової допомоги, понесених позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 1994 року № НОМЕР_4 власниками квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв.м. на праві спільної сумісної власності є: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Власником гаража розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний», гараж № НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.12.2004 року є ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, після смерті якого відкрилася спадщина. 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. була відкрита спадкова справа за № 02/2021 після смерті померлого ОСОБА_6 . До складу спадщини увійшла частина 1/3 квартир та гаража.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровського від 11 травня 2022 року у справі № 201/12597/21, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року визнано за ОСОБА_4 який є сином померлого ОСОБА_6 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на 1/9 частку квартири та в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на 1/6 частку гаражу.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 02 серпня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. зареєстрованого в реєстрі за № 460, ОСОБА_5 є пережившою дружиною ОСОБА_6 та їй належить частка гаража у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу.

Відповідно до договору дарування частки гаража від 02 серпня 2023 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. зареєстрованого в реєстрі за № 474, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар 2/3 частки гаража.

Таким чином ОСОБА_1 на праві власності належить 4/9 частки квартири та 5/6 частки гаража.

ОСОБА_5 на праві власності належить 4/9 частки квартири. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 525, відповідно до якого ОСОБА_5 після її смерті передає у власність ОСОБА_1 зазначені 4/9 частки квартири в замін на зобов`язання виконувати розпорядження, зазначені у цьому договорі.

ОСОБА_4 на праві власності належить 1/9 частки квартири та 1/6 частки гаража.

Позивач пославшись на вимоги ст. 365 ЦК України просила припинити право власності ОСОБА_4 на 1/9 частку квартир та 1/6 частку гаража та визнати за нею право власності з виплатою грошової компенсації відповідачу, оскільки його частка є незначною та не може бути виділена в натурі. На підтвердження чого надає висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи № 15-09-01/2023 від 03 жовтня 2023 року, виділити в натурі 1/9 частку квартири неможливо, поділити квартиру на 8/9 та 1/9 частки також неможливо.

Щодо визначення незначною частки гаража та неможливості його виділення в натурі зазначила, що їй на праві власності належить 5/6 часток гаража, загальна площа гаража становить, 21,2 кв.м. з підвалом 19,9 кв.м. Відповідно до ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна виділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. У даному випадку гараж вочевидь не може бути виділений в натурі на 5/6 та 1/6 частки без втрати свого цільового призначення, як гараж.

Окрім того позивач зазначила що між сторонами існує конфлікт, а тому спільно користуватися вказаним майном вони не зможуть.

Щодо квартири між позивачем та відповідачем наразі розглядається Дніпровським апеляційним судом у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном шляхом вселення ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_3 . Стосовно гаража позивач зазначає, що відповідач без її дозволу та попередження змінив замки на металевих воротах гаражу, а тому наразі вона не має можливості ним користуватися, у зв`язку з чим звернулася з заявою до відділу поліції, проте їй було роз`яснено право вирішення даної ситуації в рамках цивільно - правових відносинах.

Також зазначила, що припинення права власності на 1/9 частки квартири не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки йому та членам його сім`ї, на праві приватної власності належить трикімнатна квартира АДРЕСА_4 .

Припинення права власності відповідача на 1/6 частку гаража також не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки відповідно до Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається що відповідачу на праві приватної власності належить інший гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

За замовленням позивачки оцінювачем ОСОБА_8 було зроблено висновки про вартість об`єктів оцінки, а саме: квартири153, ринкова вартість якої становить 3 048 800 грн., а вартість 1/9 частки становить 338 756 грн.; гаража, ринкова вартість якого становить 228 300 грн, а вартість 1/6 частки становить 38 050 грн. (т. 1 а.с.3-7).

Відповідач правом на надання відзиву не скористався, проте 25 листопада 2024 року його представником подано додаткові пояснення стосовно заявлених позовних вимог, в яких останній зазначив, що спірна квартира для відповідача є місцем де він народився та тривалий час мешкав та на разі має бажання там мешкати.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська в справі № 201/6806/24 було задоволено позов ОСОБА_4 та встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_6 , а саме суд вирішив: виділити у користування ОСОБА_4 - житлову кімнату, площею 15,3 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_5 та ОСОБА_1 житлові кімнати площею 24.5 кв.м. та 15.9 кв.м., залишити у спільному користуванні кухню, площею 9.9 кв.м., ванну кімнату, площею 4.7 кв.м., вбиральню, площею 1.7. кв.м., коридор, площею 4.7 кв.м., вбудовану шафу, площею 2.9 кв.м., лоджію, площею 3.6.кв.м.

Він заперечував та заперечує проти припинення його права власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_6 , оскільки вважає, що таке припинення по перше, - завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сім`ї; по друге, - позовні вимоги не засновані на законі та підтверджується недопустимими доказами.

Вважає, що такий спосіб захисту порушеного права як примусове припинення права на частку в спільному майні, за умови незгоди з таким припиненням та заперечення проти цього власника частки, право якого припиняється, в умовах неоголошеної війни, не можна визнати належним способом захисту права через не співмірність наслідків примусового припинення для співвласників.

Окрім того зазначив, що позивачкою, в якості доказу на підтвердження вартості частки, що належить ОСОБА_4 в кв. АДРЕСА_6 та в гаражі № НОМЕР_3 в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Біологічний за адресою: м.Дніпро, провулок Біологічний, 26, додані висновки Приватного Підприємства «Новомосковське бюро експертної оцінки», станом на липень 2023 року.

При цьому по перше, - оцінювач має тільки Свідоцтво оцінювача серії МФ №3747 від 09.07.2005 р. яке видано ФДМ і не є судовим експертом, по друге - особа, яка проводила дослідження не була попереджена судом про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст.384, 385 КК України, в третє, - згідно відмітки в самому Звіті, зазначено що «Термін дії звіту 6 місяців з дати оцінки» і станом на листопад 2024 року сплинув. В четверте - сторона позивача, клопотання, про визначення реальної вартості об`єктів нерухомості -квартири АДРЕСА_6 та - гаража в гаражі № НОМЕР_3 в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Біологічний за адресою: м.Дніпро, провулок Біологічний, 26, не заявляла. За таких умов вважали, що розмір компенсації, яку позивач попередньо внесла на депозитний рахунок суду, визначена неналежним суб`єктом та підтверджена недопустимим доказом (т. 2 а.с. 1-8)

16 грудня 2024 року представником позивача надано пояснення на письмові пояснення представника відповідача, в якому остання зазначила, що доводи відповідача про неналежність висновку Приватного Підприємства «Новомосковське бюро експертної оцінки», доданого до позову зводяться лише до незгоди з позовом та не надано жодних належних доказів, які б могли спростовувати належність вказаного Висновку та оцінку вартості майна.

Щодо доводів відповідача, що припинення право власності на 1/9 частки завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сім`ї, зауважає, що відповідно до Висновку по першому питанню зазначено, що площа 1/9 частки Квартири складає (з округленням) 9,74 кв. м., відповідно 8/9 частки Квартири складає (з округленням) 77,96 кв. м., таким чином площа 1/9 частки Квартири є недостатньою для влаштування окремої квартири згідно вимог та норм ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення». Також не можливо влаштувати окремі виходи та окремі допоміжні приміщення, внаслідок чого виділення в натурі є неможливим. Квартира складається з 3-х житлових кімнат: площею 15,3 кв. м., 24,5 кв. м. та 15,9 кв. Як вже було зазначено вище, площа 1/9 частки Квартири складає (з округленням) 9,74 кв. м. Із зазначеного вбачається, що розмір площі кімнати, майже вдвічі перевищує розмір його частки у праві власності. Таким чином, вочевидь, розмір частки відповідача є недостатнім, а тому доводи відповідача, що припинення на 1/9 частки завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сім`ї, не відповідає дійсності, оскільки частка є незначною і не може бути виділена в натурі.

Зокрема, з огляду на неможливість спільного володіння і користування квартирою, наявність між сторонами неприязних відносин, забезпечення відповідача іншим житлом та ураховуючи внесення позивачкою на депозитний рахунок суду вартості 1/9 частки спірної квартири, наявні всі правові підстави для припинення права власності відповідача на належну йому частку у спільному майні з одночасним визнанням права власності на неї за позивачкою.

Щодо рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року у справі №201/6806/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про встановлення порядку володіння та користування квартирою вказане рішення не набрало законної сили, оскільки позивачкою подано апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 34-38).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 16 листопада 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (т. 1 а.с.54-55).

16 листопада 2023 року разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову (т. 1 а.с.58-62), яка протоколом передачі справ раніше визначеному складу суду була передана судді Демидовій С.О. (т. 1 а.с.96).

Ухвалою судді від 17 листопада 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено (т. 1 а.с. 97-99).

Згідно із вимогами ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

17 листопада 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (т. 1 а.с. 101-102).

Ухвалою судді від 20 листопада 2023 року позовна заява у зв`язку з виявленими недоліками була залишена без руху (т. 1 а.с. 103-104).

04 грудня 2023 року після усунення позивачем виявлених судом недоліків провадження у справі було відкрито, розгляд справи призначено провести в загальному позовному провадженні (т. 1 а.с. 109-110).

09 квітня 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог (т. а.с. 145-149) та зустрічна позовна заява (т. 1 а.с. 150-154).

20 травня 2024 року представником відповідача через систему «Електронний суд» було подано клопотання про залучення в якості третьої особи Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Біологічний» (т. 1 а.с. 177-180), яке 20 травня 2024 року в судовому засіданні було задоволено.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року клопотання представника відповідача про роз`єднання позовних вимог залишено без задоволення (т. 1 а.с. 192, 195-197).

20 травня 2024 року ухвалою суду відмовлено в прийнятті зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою (т. 1 а.с. 193, 198-199).

26 червня 2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про об`єднання справ в одне провадження зі справою № 201/6806/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про встановлення порядку володіння та користування квартирою (т. 1 а.с. 204-205).

Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року клопотання представника відповідача про об`єднання справ в одне провадження залишено без задоволення (т. 1 а.с. 236-237).

14 жовтня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 233-234)

10 квітня 2023 року через канцелярію суду третьою особою ОСОБА_5 подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (т. 1 а.с. 100).

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, наголосивши на тому що між сторонами склалися конфліктні та неприязненні стосунки, у зв`язку з чим не може бути досягнуто будь якої домовленості стосовно спільного володіння, користування та розпорядження як квартирою так і гаражем.

Представник відповідача в судовому засіданні наполягав що припинення права власності на частку квартири та гаражу завдасть істотної шкоди відповідачу, також зазначив що висновок про оцінку майна не є належним доказом, оскільки проведено не судовим експертом та його строк закінчився.

Фактичні обставини встановленні судом

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1994 року квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 32).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 02 серпня 2023 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А., яке зареєстровано в реєстрі за № 460, ОСОБА_5 є дружиною ОСОБА_6 та їй належить 1/2 частка гаража у праві спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, майно подружжя, право власності на яке посвідчується цим свідоцтвом, складається з: гараж, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний» гараж за № НОМЕР_3 , опис об`єкта нерухомого майна: гараж № НОМЕР_3 загальною площею 21,2 кв.м. з підвалом загальною площею 19,9 кв.м. (т. 1 а.с. 8).

02 серпня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 462, після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 : його дружині ОСОБА_5 на 1/3 частку, його доньці ОСОБА_1 на 1/3 частку та сину ОСОБА_4 на 1/3 частку. Спадщина складається з частки гаража, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний» гараж за № НОМЕР_3 , опис об`єкта нерухомого майна: гараж № НОМЕР_3 загальною площею 21,2 кв.м. з підвалом загальною площею 19,9 кв.м., Свідоцтво про право на спадщину видано на 1/6 частку нерухомого майна ОСОБА_5 (т.1 а.с. 9).

02 серпня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 468, після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружині ОСОБА_5 на 1/3 частку, його доньці ОСОБА_1 на 1/3 частку та сину ОСОБА_4 на 1/3 частку. Спадщина складається з частки гаража, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний» гараж за № НОМЕР_3 , опис об`єкта нерухомого майна: гараж № НОМЕР_3 загальною площею 21,2 кв.м. з підвалом загальною площею 19,9 кв.м., Свідоцтво про право на спадщину видано на 1/6 частку нерухомого майна ОСОБА_1 (т.1 а.с. 10).

На підставі договору дарування частки гаража, посвідченого 02 серпня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А., який зареєстрований в реєстрі за № 474 ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 2/3 частки гаража № НОМЕР_3 , який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний» гараж за № НОМЕР_3 , опис об`єкта нерухомого майна: гараж № НОМЕР_3 загальною площею 21,2 кв.м. з підвалом загальною площею 19,9 кв.м (т. 1 а.с. 11-12).

Отже ОСОБА_1 є власником 5/6 частки гаража.

02 серпня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями якого є його дружина ОСОБА_5 на 1/3 частку, його донька ОСОБА_1 на 1/3 частку, його син ОСОБА_4 на 1/3 частку, спадщина складається з 1/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво видано ОСОБА_1 на 1/9 частку квартири (т. 1 а.с. 25).

02 серпня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями якого є його дружина ОСОБА_5 на 1/3 частку, його донька ОСОБА_1 на 1/3 частку, його син ОСОБА_4 на 1/3 частку, спадщина складається з 1/3 частки квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво видано ОСОБА_5 на 1/9 частку квартири (т. 1 а.с. 26).

15 серпня 2023 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали Договір про визначення розміру часток, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. та зареєстрований в реєстрі за № 518, відповідно до якого ОСОБА_5 та ОСОБА_1 суб`єкти спільної сумісної власності у розмірі 6/9 часток на квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановили, що їхні частки у цій власності є рівними , тобто кожному із співвласників, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належить по 1/3 частці кожній (т. 1 а.с. 24).

16 серпня 2023 року згідно спадкового договору посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А., зареєстрований в реєстрі № 525 ОСОБА_5 відчужувач та ОСОБА_1 набувач уклали договір який після смерті ОСОБА_5 передає у власність ОСОБА_1 належні їй на праві приватної власності 4/9 часток квартири АДРЕСА_7 , взамін набувач ОСОБА_1 зобов`язується виконувати розпорядження, зазначенні в цьому договорі (т. 1 а.с. 22-23).

Отже ОСОБА_1 є власником 4/9 частки квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська справа № 201/12597/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/9 частку трикімнатної квартири загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 . Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/6 частку гаражу № НОМЕР_3 , загальною площею 21,2 кв. м, з підвалами загальною площею 19,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 кооператив автолюбителів індивідуальних гаражів (т. 1 а.с. 27-30).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/9 частки спільної сумісної власності квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 20).

Отже ОСОБА_4 є власником 1/9 частки квартири та 1/6 частки гаража

Також ОСОБА_4 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав нерухоме майно є власником: кв. АДРЕСА_9 та 1/3 частки спільної часткової власності квартири АДРЕСА_10 (т. 1 а.с. 20).

Відповідно до наданого висновка експерта за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи № 15-09-01/2023 від 03 жовтня 2023 року проведеної за заявою ОСОБА_1 від 15 вересня 2023 року на вирішення якої були поставленні питання: Чи можливо виділити у натурі 1/9 частку житлової квартири АДРЕСА_6 ? Чи можливо поділити житлову квартиру АДРЕСА_6 , по 8/9 та 1/9 часткам? Відповідно надано висновок: виділити у натурі 1/9 частку житлової квартири АДРЕСА_6 , - неможливо. Поділити житлову квартиру АДРЕСА_6 по 8/9 та 1/9 часткам - неможливо. (т. 1 а.с.13-17)

Згідно наданого висновку про вартість об`єкту оцінки, а саме 1/9 частки квартири АДРЕСА_6 становить 338 756 грн. (т. 1 а.с. 37), які позивачем було перераховано на рахунок Територіального Управління Державні судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки вартість 1/6 частки гаража 62 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 становить 38 050 грн (т. 1 а.с. 39), які були перераховані позивачем на рахунок Територіального Управління Державні судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

30 липня 2023 року старшим ДОП СП ВП №5 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області прийнято заяву про кримінальне правопорушення від ОСОБА_1 стосовно заміни замків на металевих воротах в гаражі (т. 1 а.с. 46).

21 серпня 2023 року Т.в.о. начальника відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надано відповідь та роз`яснено право на звернення до суду за захистом цивільно правових прав (т. 1 а.с. 47).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, якими можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина друга статті 16 ЦК України).

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспоренні відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18).

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.

Якщо право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц, провадження № 14-651цс18).

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій статті 365ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, у якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника; та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 4/9 частини квартири АДРЕСА_6 та власником 5/6 частин гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний» гараж № НОМЕР_3 . Натомість відповідачу ОСОБА_4 належить 1/9 частки квартири та 1/6 частки гаража.

Таким чином сторони у справі є співвласниками квартири та гаража.

Відповідно до наданого висновка експерта за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи № 15-09-01/2023 від 03 жовтня 2023 року проведеної за заявою ОСОБА_1 від 15 вересня 2023 року на вирішення якої були поставленні питання: Чи можливо виділити у натурі 1/9 частку житлової квартири АДРЕСА_6 ? Чи можливо поділити житлову квартиру АДРЕСА_6 , по 8/9 та 1/9 часткам?

По першому питанню: згідно технічної документації площа житлової квартири АДРЕСА_3 складає: 87,7 кв.м. площа на 1/9 частини від загальної площі житлової квартири складає (з округленням): 9.74 кв.м. площа на 8/9 частини від загальної площі житлової квартири складає (з округленням): 77.96 кв.м. Площі, яка належить на 1/9 частини не достатньо для влаштування окремої квартири згідно вимог та норм ДБН В.2.2-15-2019 "Житлові будинки. Основні положення". Також, відповідно до існуючого планування житлової квартири, не можливо виділити кожному із співвласників окремі допоміжні приміщення та улаштувати окремі входи. Таким чином, виділити у натурі 1/9 частку житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - неможливо.

По другому питанню: згідно технічної документації площа житлової квартири АДРЕСА_3 складає: 87,7 кв.м. площа на 1/9 частини від загальної площі житлової квартири складає (з округленням): 9,74 кв.м., площа на 8/9 частини від загальної площі житлової квартири складає (з округленням): 77.96 кв.м., площі, яка належить на 1/9 частини не достатньо для поділу квартири АДРЕСА_11 та 8/9 часткам згідно вимог та норм ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення». Також, відповідно до існуючого планування житлової квартири, не можливо виділити кожному із співвласників окремі допоміжні приміщення та улаштувати окремі входи. Таким чином, поділити житлову квартиру АДРЕСА_6 . Дніпропетровської області по 8/9 та 1/9 часткам неможливо (т. 1 а.с.13-17).

Загальна площа гаража становить 21,2 кв.м з підвалом 19,9 кв.м.

Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Поділ спірної квартири між співвласниками 4/9 та 1/9 часток технічно неможливий, що підтверджується висновком судової будівельно - технічної експертизи № 15-09-01/2023 від 03 жовтня 2023 року.

Із загальної площі квартири 87,7 кв.м. на частку відповідача припадає 9,74 кв.м.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

ОСОБА_1 внесено кошти на депозитний рахунок Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області , Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26239738, отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA 0017442 квитанціями від 09 листопада 2023 року в сумі 38 050 грн. за гараж та від14 листопада 2023 року в сумі 338 756 за квартиру, які відповідають вартості 1/9 частки квартири та 1/6 частки гаража. Належні докази про іншу вартість квартиру та гаражу суду не надані.

Суд погоджується з поясненнями позивачів, враховуючи обставини, які склалися між сторонами, що спільне володіння і користування квартирою та гаражем є неможливим, про що свідчить чисельність позовів. Відповідач у спірній квартирі не проживає, навіть після винесення рішення про його вселення. Співвласники квартири та гаража не в змозі самостійно врегулювати питання їх спільного володіння та користування спірним майном.

У свою чергу представником відповідача не надано належних доказів можливості спільного користування спірним нерухомим майном та доказів того, що припинення права відповідача на його частку завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласнику майна.

З урахуванням встановленого, закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, суд доходить висновку про те, що спільне володіння та користування сторонами спірним майном є неможливим через те, що між сторонами склалися неприязненні стосунки, частка ОСОБА_4 є незначною і не може бути виділена в натурі.

Докази того, що ОСОБА_4 бере участь у витратах на управління, утримання та збереження майна відсутні. Між сторонами склались неприязні стосунки, що підтверджується зверненнями з обох сторін до суду та зі сторони позивача до правоохоронних органів, що унеможливлює їх спільне проживання.

Окрім того суд зауважує, що спірна квартира не є єдиним житлом відповідача, про що надано суду докази.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 350317936, яка сформована станом на 13 жовтня 2023 рік ОСОБА_4 є власником також: кв. АДРЕСА_4 , гаража НОМЕР_6 по АДРЕСА_12 та 1/3 частки спільної часткової власності квартири АДРЕСА_10 (т. 1 а.с. 20).

Ураховуючи вищенаведена суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині припинення право власності ОСОБА_4 на 1/9 частки квартири та 1/6 частки гаража, з визнанням за останньою права власності на вказане майно є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про недопустимість поєднання конструкції позову про припинення права на частку (стаття 365 ЦК України) та визнання права (пункт 1) частини другої статті 16 ЦК України) одночасно суд зазначає.

Так, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, забезпечуючи єдність судової практики у Постанові Верховного Суду від 09 вересня 2024 року у справі № 671/1543/21 (провадження № 61-18278сво23) зробила висновок, що для уникнення правової невизначеності судам доцільно одночасно з вимогою про припинення права власності на частку у спільному майні задовольняти й вимогу про визнання права власності на таку частку за співвласником, який попередньо вніс на депозитний рахунок вартість спірної частки.

Так, мета поданого позову набуття права власності на частку в нерухомому майні, яка є незначною та належить іншому співвласнику.

Стаття 365 ЦК України регулює правовідносини щодо припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Водночас реалізація співвласником свого суб`єктивного права, передбаченого зазначеною статтею (подання відповідного позову з доведенням обставин, передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України, внесення вартості частки відповідача на депозитний рахунок суду), спрямована не лише на припинення правовідносин спільної власності (п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України), а й на набуття відповідного права за рахунок припинення права власності іншого співвласника, що передбачене п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України (визнання права).

Набуття позивачкою права власності на припинену частку відповідача у спільному майні в порядку ст. 365 ЦПК України відповідає визначеній у ч. 5 ст. 11 ЦК України підставі виникнення цивільних прав та обов`язків. Крім того, визнання права застосовується не лише в разі наявності порушення такого права, а також у разі його невизнання чи оспорення, що узгоджується з ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України.

Право позивачки на набуття права власності на незначну частку відповідача у праві спільної власності на неподільну річ не визнається та оспорюється відповідачем. Зазначене, зокрема, і стало підставою для заявлення позовної вимоги про визнання права власності на належну відповідачеві частку.

Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2024 року у справі № 671/1543/21 вказав, що вимога про визнання за позивачкою права власності на раніше належну відповідачу незначну частку у праві спільної власності на неподільне майно є тією вимогою, яка забезпечує досягнення мети поданого позову, а задоволення такої вимоги призводить до остаточного вирішення спору між сторонами.

ОП КЦС ВС згідно вищезазначеної постанови зробила такі висновки про застосування норм права: за умови доведення наявності підстав, передбачених частинами 1 та 2 ст. 365 ЦК України, для припинення права на частку у спільному майні право відповідача на таку частку підлягає припиненню.

З метою уникнення ситуації правової невизначеності, недопущення спору при проведенні державної реєстрації права власності за позивачем судам доцільно задовольняти одночасно з вимогою про припинення права власності на частку у спільному майні й заявлену вимогу про визнання права власності на неї за співвласником, який попередньо вніс на депозитний рахунок вартість спірної частки.

Таким чином, посилання відповідача щодо недопустимості одночасного заявлення позовних вимог про припинення та визнання права власності спростовується вищенаведеним.

Суд вважає, що вимога про визнання за позивачкою права власності на раніше належні відповідачу незначні частки у праві спільної власності на неподільне майно є тією вимогою, яка забезпечує досягнення мети поданого позову, а задоволення такої вимоги призводить до остаточного вирішення спору між сторонами.

Стосовно доводів відповідача, що припинення права власності завдасть істотної шкоди йому та членам його сім`ї суд зазначає.

Розмір часток відповідача у спірній квартирі та гаражі є незначною, сторони не можуть проживати в одній квартирі, тому право відповідача на належну йому частку слід припинити, стягнувши на його користь компенсацію вартості частки, що внесена позивачкою на депозитний рахунок, та визнати за позивачкою право власності на належну відповідачу частку у спільній власності у спірній квартирі, оскільки є доведеним, що спільне володіння та користування сторін спірною квартирою є неможливим, можливість реального поділу квартири між сторонами та виділ належної відповідачу частки у виді повноцінного самостійного житла відсутня.

На думку суду, таке припинення права власності не завдасть шкоди відповідачу, оскільки він забезпечений іншим житлом.

Отже, з урахуванням встановленого, суд прийшов до висновку, що спільне володіння та користування квартирою неможливе, між сторонами існують неприязні відносини, родинних зв`язків вони не підтримують, згоди щодо спільного користування квартирою між сторонами не досягнуто, що унеможливлює їх одночасне користування житлом. Відповідач у спірній квартирі не проживає, має інше житло.

Щодо непогодження відповідача з розміром компенсації та проведення оцінки майна суд зазначає наступне.

Висновки про вартість об`єкта оцінки квартири та гаража, складені і підписані оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку з урахуванням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», і скріплений печаткою та підписом суб`єкта оціночної діяльності.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон № 2658-III).

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону № 2658-III процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).

Позивачка вжила всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості спірної квартири та гаража, тоді як інша сторона не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вартості частки квартири та гаража на час вирішення спору і не спростувала визначений у висновку оцінювача розмір ринкової вартості спірного майна.

З урахуванням наведеного, а також того, що позивачка виконала свій процесуальний обов`язок доказування - надала суду докази, що підтверджують ринкову вартість спірної квартири та гаража, а відповідач жодного доказу на підтвердження іншої вартості майна на час вирішення спору не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової товарознавчої експертизи для визначення такої вартості, суд вважає надані докази належними.

Стосовно вимог позивача про усунення перешкоди ОСОБА_1 у користуванні гаражем, шляхом встановлення заборони ОСОБА_4 чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні зазначеним майном та зобов?язати ОСОБА_4 звільнити займане приміщення цього гаражу суд зазначає.

ОСОБА_1 заявляючи позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні гаражем при поданні позовної заяви та в ході слухання справи не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, хто та яким чином їй перешкоджає в користуванні гаражем.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні гаражем не підлягає задоволенню з підстав недоведеності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог судовий збір та інші судові витрати покладаються на відповідача.

Так позивачем згідно рахунку № 230727-002 від 27 липня 2023 року визначення ринкової вартості об`єкту, 13 жовтня 2023 року було сплачено 3 200 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 42707302 (т.1 а.с. 48- 49) та за отримання висновку судово будівельно технічної експертизи 03 жовтня 2023 року, позивачем було сплачено, відповідно до рахунку - фактура № 15-09-01/2023 від 15 вересня 2023 року 14 500 грн. (т. 1 а.с. 18 - 19), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та сплачений судовий збір в розмірі 8 062,46 грн.

Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд мас виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія А. N 303-А, п. 29).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 76-78, 81, 141, 263-265,355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний» про припинення права власності на частину нерухомості, визнання права власності з виплатою грошової компенсації, усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на 1/9 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/9 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м.

Виплатити ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) компенсацію за 1/9 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м., в розмірі 338 756 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26239738, отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA 0017442.

Припинити право власності ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на 1/6 частки гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний», гараж № НОМЕР_3 , загально площею 21,2 кв. м. з підвалом 19,9 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/6 частки гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний», гараж № НОМЕР_3 , загальне площею 21,2 кв. м. з підвалом 19,9 кв. м.

Виплатити ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) компенсацію за 1/6 частки гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Біологічний», гараж № НОМЕР_3 , загальною площею 21,2 кв. м. з підвалом 19,9 кв. м., в розмірі 38 050 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Територіального Управління Державні судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Код отримувача (код в ЄДРПОУ) 26239738, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172. Рахунок отримувача UA0017442.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати по справі 3 200 грн. за проведення оцінки вартості спірного майна, 14 500 грн. за проведення судово будівельно технічної експертизи та витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 062,46 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_13

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_14

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 березня 2025 року

Суддя С.О. Демидова