Справа № 571/1394/24
Провадження № 2/571/18/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області у складі:

судді Верзун О.П.,

за участі секретаря судового засідання Гордійчук Т.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника ССД Рокитнівської селищної ради Федорович В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог ССД Рокитнівської селищної ради про визначення місця проживання дітей,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачкою 24 березня 2005 року укладено шлюб, у якому народилися шестеро дітей. П`ятеро з них - неповнолітні. Спільне життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку з чим шлюб між ними розірвано 17.08.2023 року у судовому порядку. При цьому, місце проживання дітей не вирішувалось. Протягом двох останніх років позивач разом з дітьми проживають окремо від відповідачки. Мати дітей взагалі не опікується ними, займається своїм особистим життям, участі в утриманні дітей не приймає. Позивач стверджує, що проживання неповнолітніх дітей з ним відповідає їхнім інтересам, а їх розлучення з ним негативно вплине на їх психологічний стан. Тому просить визначити місце проживання дітей з ним.

Ухвалою від 17.07.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

21 листопада 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

У жодне із засідань, які визначались судом 03.09.2024, 22.10.2024, 21.11.2024, 14.01.2025, 19.02.2025 відповідачка не з`явилась, своїх заперечень щодо позову не надала.

Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. Пояснив суду, що сімейне життя спочатку складалося добре. Одружилися у 2005 році, він їздив на заробітки, жінка працювала у школі. Пізніше, у його відсутність у жінки почалися водитися компанії, друзі, знайомі, з якими вона відпочивала, випивала. А в подальшому почала кидати дітей та відпочивати по кафе, барах. Останній раз мусив кинути роботу в Польщі, так як сусіди повідомили, що діти самі у хаті, недоглянуті. Через це почалися сварки, змінити поведінку дружина не бажала, оскільки вважає та вважала таку поведінку цілком непоганою. Згодом залишила дітей на нього і з того часу, вони приблизно три роки вони проживають окремо: він з дітьми, а вона окремо від них. З позовом про розлучення звернулась дружина, оскільки такою була домовленість між ними. За час окремого проживання життя дружини змінилось у гіршу сторону: стала зловживати алкоголем. Відносно дітей ставлення до них не змінила: вона до них байдужа. Свою поведінку пояснила тим, що він - добрий батько і зможе самостійно їх виростити та виховати. Після цього, до дітей не приходить, не спілкується з ними.

Просив врахувати, що його колишня дружина не бажає приймати участі у житті дітей, не опікується ними, не дбає про їх добробут, стан здоров`я, не цікавиться їх життям, шкільними успіхами, на займається вихованням та розвитком. Весь тягар утримання дітей повністю лежить на ньому. Діти не відчувають до відповідачки родинних почуттів, вони категорично не хочуть проживати з матір`ю. Пояснив, що в інтересах дітей намагався зберегти шлюб, сподіваючись, що відповідачка змінить свою поведінку, тому з цим позовом звернувся саме зараз, а коли стало зрозуміло, що дружина своє відношення до виконання батьківських обов`язків не змінить, діти її не цікавлять, звернувся до суду з позовом. Підтвердив суду, що будь-яких перешкод у спілкуванні дітей з матір`ю ніколи не створював, навпаки просив останню зустрітися та побути з дітьми. Останній раз, коли син захворів і був госпіталізований до лікарні, самостійно знайшов відповідачку та просив побути з сином у лікарні, за що з нею розрахувався горілкою, інакше вона відмовлялася їхати до лікарні. На запитання суду позивач відповів, що ні під час розлучення, ні зараз питання щодо місця проживання дітей не вирішувалось, дружина на дітей не претендує та не говорить, що хоче їх забрати до себе. З вказаним позовом звернувся тому, що йому треба годувати та одягати п`ятеро дітей, які з ним проживають, однак оскільки він проживає в сільській місцевості, зробити це тяжко: роботу знайти неможливо. Повернувшись з Польщі через кинутих дітей, відразу звернувся до ССД, щоб допомогли знайти йому роботу, однак такої роботи тоді не знайшлося. Крім того, вирішення вказаного позову допоможе йому оформити пільги на соціально - побутові потреби та отримати дозвіл у ТЦК, щоб мати можливість знайти роботу за кордоном, оскільки в утриманні дітей йому ніхто не допомагає.

Представник ССД Рокитнівської селищної ради Федорович В.П. вказувала, що обставини, про які зазначено у позові дійсно підтверджуються: позивач - ОСОБА_1 є багатодітним батьком, який самостійно утримує дітей, успішно займається їх розвитком, навчанням та вихованням, цікавиться їхнім життям, проводить з ними свята та дозвілля, створив для сім`ї належні житлово-побутові умови, діти ні в чому не нуждаються, клімат у сім`ї позитивний, діти люблять тата та проти того, щоб проживати з мамою. Мама дітей залишила їх на батька, не приймає участі у їх житті, не цікавиться навчанням, не допомагає, не спілкується. Проживає в умовах, які не пристосовані для проживання дітей та не намагається їх покращити. ССД було обстежено умови проживання дітей, з`ясовано умови проживання відповідачки, остання не виявила бажання змінити своє життя та ставлення до виконання батьківських обов`язків, не вбачає у цьому потреби. Разом з тим, своїм відношенням до дітей, байдужістю до позовних вимог підтвердила своє небажання бути присутньою у житті дітей. У зв`язку з цим, розглянувши питання визначення місця проживання дітей з батьком, було прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання дітей разом з позивачем, про що зазначено у висновку. Крім того, зазначила, що ССД також стало відомо, коли відповідачка залишила дітей без догляду, батько був змушений залишити роботу та повернутися до них. Інших, будь яких спорів щодо дітей, участі у їх вихованні, визначенні місця проживання не було та на даний час формально такий спір відсутній, хоча дітьми займається лише позивач - ОСОБА_1 .

Судом, в присутності представника ССД Рокитнівської селищної ради були вислухані діти - ОСОБА_3 (2008 року народження), ОСОБА_8 (2009 року народження), ОСОБА_9 ( 2012 року народження), ОСОБА_10 (2015 року народження), ОСОБА_11 ( 2018 року народження), які однозначно висловили, що хочуть жити з татом, який є для них авторитетом, живе з ними, турбується про них, займається їх дозвіллям, цікавиться школою, піклується про стан здоров`я та забезпечує іграшками, одягом, взуттям, готує їжу, перевіряє домашні завдання. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм сімейні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного та Сімейного кодексів України.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Розглядаючи вказану справу, судом з`ясовано дійсні обставини справи та мету звернення до суду. Відносини, щодо визначення місця проживання особи регулюються положеннями ЦК України та СК України.

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч. 1, ч. 5 ст. 29 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з приписами ч. 3 ст.29 цього ж кодексу, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Частиною 4 ст. 29 ЦК України, закріплено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

При розгляді справи судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_12 , яка є відповідачкою у справі та ОСОБА_1 , який є позивачем розірвано, про що є рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17.08.2023 (а.с. 10).

Крім того, сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с. 12-16).

Діти зареєстровані та фактично проживають разом зі батьком за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.9,17- 21).

З характеристики за місцем проживання вбачається, що ОСОБА_1 характеризується виключно позитивно, виховує п`ятеро неповнолітніх дітей ( а.с. 23).

Та обставина, що діти проживають разом з батьком, знаходяться на його утриманні та окремо від матері підтверджується актом оцінки потреб сім`ї /особи (а.с.24-30), актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї ( а.с.31), інформацією про місце проживання відповідачки ( а.с.35).

Згідно з висновком ССД Рокитнівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету № 29 від 27 січня 2025 року, є доцільним визначити місце проживання дітей за місцем проживання їх батька, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Висновок був підтриманий представником ССД.

Отже, як вбачається із матеріалів справи усі діти народилися у шлюбі, батьками дітей є позивач та відповідачка - сторони у справі. Відповідач 12.12.2023 року у зв`язку реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище з ОСОБА_14 на ОСОБА_15 ( а.с. 39,40).

Місце проживання дітей сторін, які досягнули чотирнадцятирічного віку - ОСОБА_3 та ОСОБА_8 визначено ними самостійно, що не суперечить положенням ч.3 ст.160 СК України. Місце проживання дочки ОСОБА_9 , як такої, яка досягнула десятирічного віку, у відповідності до ч.2 ст.160 СК України, має визначатись за спільною згодою батьків та самої дитини.

На момент розгляду справи, лише двом найменшим дітям - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не виповнилося десять років. А відтак, згідно із положеннями ч. 1 ст. 160 СК України, їх місце проживання визначається за згодою батьків.

І, як слідує із приписів ч. 1 ст. 161 СК України, лише у тому разі, якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Встановлено, що сторони зареєстровані за однією і тією ж адресою, за якою також зареєстровані та проживають діти: АДРЕСА_1 .

Отже, усі діти зареєстровані та фактично проживають разом зі своїм батьком - ОСОБА_1 , мати дітей - ОСОБА_17 зареєстрована там же, однак фактично проживає окремо - АДРЕСА_2 .

Однак, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка, залишила дітей з батьком, не заперечує щодо їхнього проживання з ним, не має наміру забрати когось з них на проживання до себе, тобто, судом не було встановлено, що мати дітей, яка проживає окремо, заперечує, щоб діти проживали з батьком, що на думку суду, є нічим іншим, як її згодою на проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_9 з батьком.

Судом також встановлено, що до органу опіки та піклування за вирішенням спору з цього приводу сторони не зверталися, наявність конфліктних, спірних відносин, які би передували позову судом не встановлено. Висновок органу опіку та піклування, отриманий на виконання ухвали суду не суперечить бажанню вище згаданих дітей та волевиявленню обох батьків (а.с. 69-70).

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до змісту ч. 1-3 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 161 СК України, спір між матір`ю та батьком, які проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Проте, встановивши фактичні обставини, у суду відсутні підстави вважати, що сторонами не досягнуто згоди щодо того з ким з них будуть проживати діти та, що між ними дійсно існує спір з вказаного приводу, оскільки всі обставини щодо визначення місця проживання дитини були ретельно перевірені судом і не були спростовані. Таким чином, за встановлених судом обставин такий спір між батьками дітей відсутній, на що зауважила і представник ССД Рокитнівської селищної ради.

З огляду на вище викладене діти сторін ОСОБА_3 , 2008 р.н. та ОСОБА_8 ,2009 р.н., як такі, що досягли чотирнадцятирічного віку та вправі самостійно вирішувати про своє місце проживання, висловили намір проживати з батьком. Місце проживання ОСОБА_9 , 2012 р.н., яка досягла десятирічного віку, також співпадає з її дійсною волею та місцем проживання батька, з приводу чого не заперечує і мати, а місце проживання молодших ОСОБА_10 , 2015 р.н. та ОСОБА_11 , 2018 р.н., якими не досягнуто десяти років, фактично співпадає з волею батька та згодою матері - разом з батьком.

Тому, суд прийшов до переконання, що спір у даній цивільній справі за позовом батька дітей до матері, яка проживає окремо з приводу визначення місця проживання дітей - відсутній, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 4,12,13,76-82,141,258,259,263,265,268 ЦПК України, на підставі ст. 141, 160,161 СК України, ст. 29 ЦК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про участників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 вид. 05.11.1996, ІПН: НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Рокитнівської селищної ради, , с-ще Рокитне, вул. Незалежності,13;

Повний текст виготовлено та оголошено 03.03.2025.

Суддя: