КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження 2-ві/824/22/2025
У Х В А Л А

04 березня 2025 року м. Київ

Справа № 757/31644/21-ц

Київський апеляційний суд у складі судді Ящук Т.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Невідомій Т.О., Верланову С.М., Нежурі В.А.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Харківський області про стягнення суми пені і відшкодування матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про стягнення грошових коштів.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду у складі суддів Невідомої Т.О., Верланова С.М., Нежури В.А. від 29 лютого 2024 року поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року справу було призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

26 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід суддям Невідомій Т.О., Верланову С.М., Нежурі В.А.

Заява обґрунтована тим, що станом на 26 лютого 2025 року у справі № 757/31644/21-ц суддями Київського апеляційного суду Невідомою Т.О., Верлановим С.М., Нежурою В.А. протиправно, в порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не ухвалене жодного із судових рішень, передбачених чинним процесуальним законодавством, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до AT «Державний ощадний банк України», третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, про стягнення суми пені і відшкодування матеріальної шкоди. Вказує, що тривалий розгляд апеляційної скарги порушує його право на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 стверджує, що колегія у складі суддів Невідомої Т.О., Верланова С.М., Нежури В.А. не є об`єктивною та неупередженою.

Ухвалою Київського апеляційного суду у складі колегії суддів Невідомої Т.О., Верланова С.М., Нежури В.А. від 28 лютого 2025 року заявлений відвід визнано необґрунтованим, справу передано для визначення судді для розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2025 року вирішення питання про відвід колегії суддів Невідомої Т.О., Верланова С.М., Нежури В.А. визначено судді-доповідачу Ящук Т.І.

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про відвід та матеріали справи вважаю, що у задоволенні заяви про відвід колегії суддів Невідомої Т.О., Верланова С.М., Нежури В.А. слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення цього Суду у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду у розумінні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Отже, презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують переконливі факти, які можна встановити та які можуть викликати сумніви щодо безсторонності судді.

26 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід колегії суддів Невідомої Т.О., Верланова С.М., Нежури В.А., посилаючись на те, що апеляційне провадження відкрито ухвалою Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року, проте колегією суддів тривалий час не ухвалене жодного із судових рішень, передбачених чинним процесуальним законодавством.

Між тим, сам по собі факт недотримання, на думку заявника, строків розгляду справи апеляційним судом не є підставою для відводу колегії суддів та не може свідчити про упереджений та небезсторонній розгляд даної справи цими суддями.

Метою відводу є гарантування безсторонності суду, а сумніви щодо упередженості судді (суддів) повинні ґрунтуватись на фактичних обставинах, а не на припущеннях.

З огляду на викладене та виходячи із підстав заявленого відводу, суддя дійшов висновку, що заява про відвід колегії суддів Невідомої Т.О., Верланова С.М., Нежури В.А. не містить посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість суддів.

Вивчивши заяву та матеріали справи, оцінюючи наявність підстав для відводу , суддя констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що судді Невідома Т.О., Верланов С.М., Нежура В.А. виявляють особисту упередженість або демонструють заінтересованість у результаті розгляду справи. Безпідставні сумніви заявника у відсутності безсторонності суддів не є вирішальними і не можуть бути підставою для відводу суддів.

З огляду на викладене, підстав, які можуть ставити під сумнів у цій справі об`єктивність та неупередженість суддів Київського апеляційного суду Невідомої Т.О., Верланова С.М., Нежури В.А. в результатах справи, або інших обставин, що викликають сумнів в їх неупередженості або об`єктивності під час розгляду даної цивільної справи, не встановлено, а тому у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 35-37, 39, 40 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Невідомої Т.О., Верланова С.М., Нежури В.А. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Ящук Т.І.