Провадження № 2/487/835/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року місто Миколаїв Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст вимог позивача та відповідача.

05 грудня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,в якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.08.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції, про що 21.08.2004 року зроблений відповідний актовий запис №658.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.08.2004 року сторони уклали шлюб. Сторони від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Основна причина розпаду сім`ї це непорозуміння по питанням ведення сумісного господарства та мети сімейного життя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Потреба у наданні строку на примирення відсутня. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки. У зв`язку з викладеним, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов (а.с. 29-30), відповідно до якого просить суд зупинити розгляд справи та призначити строк для примирення подружжя. Вказує на те, що на даний час дружина відповідача та їх спільні діти перебувають в Болгарії. Відповідач постійно перебуває на зв`язку з родиною, неодноразово приїздив до них у Болгарію, постійно спілкується з позивачкою. На теперішній час подружні стосунки між сторонами не припиненні та відповідач бажає зберегти шлюб. Крім того, деякі обставини, викладені в позовній заяві, позивачкою спотворені та не відповідають дійсності. Відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви.

17.01.2025 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивачка категорично заперечує проти надання строку на примирення, оскільки шлюбні відносини з відповідачем припинені вже тривалий час, вони не проживають разом та не мають спільного побуту. Вважає, що надання строку на примирення призведе до порушення прав позивачки та примушення до шлюбу з відповідачем. Клопотання представника відповідача про зупинення судом провадження у справі належно не обґрунтовано, не наведено оцінки співмірності та дієвості заходу для примирення подружжя з урахуванням обставин цієї справи у співвідношенні з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу.

20.01.2025 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача, в яких зазначено, що відповідач не має на меті інтересу затягувати розгляд справи та намагається зберегти родину, оскільки 20 років подружнього життя є для цього приводом. Станом на 20.01.2025 року відповідач перебував у відрядженні в Болгарії у колі родини у м. Софія для вирішення питання щодо існування подальшого подружнього життя. Вважає, що надання строку на примирення та зупинення провадження у справі захищатимуть інтереси відповідача.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача у відповіді на відзив від 17.01.2025 року просив розгляд справи проводити без його особистої участі та участі позивачки.

03.03.2025 року представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи за їх з відповідачем відсутності, проти задоволення позовної заяви заперечувала.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 грудня 2024 року цивільну справу № 487/10610/24, передано судді Заводського районного суду м. Миколаєва Темніковій А.О. (а.с. 18)

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Темнікової А.О. від 06 грудня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того,відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 21)

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 21 серпня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що 21.08.2004 року складено відповідний актовий запис №658 та видано свідоцтво серія НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично припинились. Спір майнового характеру між сторонами відсутній. Протягом останнього часу між сторонами відсутні подружні відносини, вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям.

V. Оцінка Суду.

Керуючись ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено принцип добровільності шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст. 112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач не виразила бажання змінити прізвище.

З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог чинному законодавству України, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та не відповідає засадам добровільності шлюбу, визначеним ст. 24 СК України, у зв`язку з чим шлюб має бути розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно квитанції ID: 9612-1303-8600-6992 від 26.11.2024 року на виконання ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивачем було сплачено 1211 гривень 20 копійок судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00 гривні) встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана до суду.

Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 605 гривень 60 копійок (1211,20 гривень / 2 = 605,60 гривень) підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, інші 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 142, 211, 278-279, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 105, 110, 111, 112, 113 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21 серпня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що 21.08.2004 року складено відповідний актовий запис №658 та видано свідоцтво серія НОМЕР_1 -розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістьсот п`ять) гривень 60 копійок.

Зобов`язати фінансовий орган - Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (проспект Центральний, 141-В, місто Миколаїв, 54055) повернути ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) сплачений за квитанцією ID: 9612-1303-8600-6992 від 26.11.2024 року, судовий збір у розмірі 605 (шістьсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса:АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Суддя А.О. Темнікова