Провадження № 2/686/110/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Дмітрієвій Д.В. за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виключення іпотекодавця із поручителів і боржників,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про виключення іпотекодавця із поручителів і боржників посилаючись на те, що ухвалюючи рішення у справі №686/17191/21, суд першої інстанції помилково, в погашення заборгованості ОСОБА_5 визнав солідарним боржником іпотекодавця ОСОБА_6 .

Просить суд визнати ОСОБА_6 , який 9 січня 2020 р. уклав договір іпотеки з ОСОБА_4 на будівлю мотелю яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1520,4 кв. м. та земельна ділянка площею 0,3178 га. за цією ж адресою таким, що не відноситься до поручителів і боржників при наданні позики ОСОБА_5 9 січня 2020 року і 6 лютого 2020 року на загальну суму 120000,00 доларів США і солідарним відповідачем у справі справа №686/17191/21 згідно рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 9 серпня 2022 року.

В судове засідання представник позивача з`явився, підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заперечила проти позову посилаючись на обґрунтування наведені у відзиві на позов.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04.12.2024 року відкрито провадження, справу призначено у підготовче засідання у загальному проваджені.

14.01.2025 року ухвалою суду закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 18.02.2025 року.

03.02.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовні вимоги у якому заперечується позов у зв`язку з неналежним способом захисту.

18.02.2025 року ухвалено рішення по справі.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Встановлено, що 09.01.2020 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір позики № 023, відповідно до п. 1.1 якого позикодавець передає позичальникові позику в сумі 60 000,00 доларів США, що станом на день укладення договору еквівалентно 1 458 000,00 гривень, за курсом продажу доларів США у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», ліцензія НБУ № 22 від 05.10.2011, а позичальник зобов`язується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в даному договорі.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Договору позики №023 від 09.01.2020 позикодавець зобов`язаний передати позичальникові зазначену в п.1.1 суму на протязі 1 (одного) місяця з моменту підписання цього договору. Сторони погодили, що факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується розпискою позичальника відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Повернення суми позики здійснюється позичальником в термін до 09 січня 2021 року. Позичальник повертає суму позики в готівковій формі.

На підтвердження отримання ОСОБА_5 коштів відповідно до умов Договору позики № 023 від 09.01.2020 ним власноручно була складена розписка від 09.01.2020.

06.02.2020 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була укладена Додаткова угода № 1 до договору позики № 023 від 09.01.2020, відповідно до якої сторони домовили змінити умови договору № 023 від 09.01.2020, а саме викласти п. 1.1 договору позики у новій редакції: «1.1. За даним договором позикодавець передає позичальникові позику в сумі 120 000,00 доларів США, що станом на день укладення договору еквівалентно 2 916 000,00 гривень, за курсом продажу доларів США у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», ліцензія НБУ № 22 від 05.10.2011, а позичальник зобов`язується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в даному договорі».

06.02.2020 ОСОБА_5 власноручно була складена розписка, відповідно до якої загалом по договору позики № 023 від 09.01.2020 та додаткової угоди №1 від 06.02.2020 на дату складання розписки ОСОБА_5 отримав кошти в сумі 120 000 доларів США.

07.02.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки, відповідно до п. 1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_5 свого обов`язку за договором позики № 023 укладеним між кредитором і боржником 09.01.2020 та додаткової угоди № 1 від 06.02.2020 до договору позики № 023 від 09.01.2020 на загальну суму 120 000,00 доларів США. Поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов`язку в повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зазначеного зобов`язання боржником. Пунктом 2 договору поруки передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу та відсотків.

Крім цього, 14.06.2020 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки № 1, відповідно до п. 1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_5 свого обов`язку за договором позики №023 укладеним між кредитором і боржником 09.01.2020 та додаткової угоди №1 від 06.02.2020 до договору позики №023 від 09.01.2020 на загальну суму 120 000,00 доларів США. Поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов`язку в повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зазначеного зобов`язання боржником. Пунктом 2 договору поруки передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу та відсотків.

В забезпечення виконання зобов`язання за договором позики 09.01.2020 між ОСОБА_4 (іпотекодержателем) та ОСОБА_6 (іпотекодавцем), від імені якого діяв ОСОБА_3 , укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника ( ОСОБА_5 ) за основним договором (договір позики № 023 від 09.01.2020, а також будь-яких додаткових договорів до нього) наступне майно: мотель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1520,4 кв.м.; земельну ділянку площею 0,3178 га, кадастровий номер: :01:006:0297, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

15 липня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про стягнення солідарно з відповідачів ( ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ) на користь позивача суму боргу за Договором позики №023 від 09.01.2020 у розмірі 120 000 доларів США, а також процентів у розмірі 36 100 доларів США 79 центів, 3% річних у розмірі 1 844 доларів США 38 центів та пеню у розмірі 120 000 доларів США, а всього 277 945 доларів США 17 центів.

В рахунок погашення вказаної заборгованості позивач просив суд звернути стягнення на нерухоме майно відповідно до Договору іпотеки від 09.01.2020р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , посвідченого Новченковим І.В. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, за реєстром № 49.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2022 року у справі №686/17191/21 позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в сумі 120 000 доларів США, проценти від суми позики в розмірі 36100,79 долара США, три проценти від простроченої суми в розмірі 1844,38 долара США та пеню в розмірі 10 000 доларів США. В рахунок погашення вказаної заборгованості звернуто стягнення на нерухоме майно відповідно до договору іпотеки від 09 січня 2020 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а саме: на мотель, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1520,4 кв.м. та на земельну ділянку площею 0,3178 га, яка знаходиться за цією ж адресою, кадастровий номер :01:006:0297, які належать ОСОБА_6 на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних (електронних) торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для подальшої реалізації на рівні не нижчому 2558948 грн. за мотель та 1815406 грн. за земельну ділянку, але в будь-якому випадку за ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти на підставі оцінки, проведеної суб?єктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 09.11.2022 у справі №686/17191/21 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, вище зазначене рішення суду змінено, виключивши з абзацу 2 резолютивної частини рішення суду посилання суду на стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_6 ; рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, стягнуто солідарно із ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 120 000 доларів США пені.

Постановою Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 686/17191/21 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року скасовано та залишено в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2022 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 8980 грн. 12 коп.

ВСУ на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин встановив, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача неустойки в розмірі 10 000 доларів США.

Судове рішення апеляційного суду в частині вирішення моїх позовних вимог до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про стягнення пені, відповідно до статті 413 ЦПК України, підлягає скасуванню із залишенням в означеній частині в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнили частково. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 листопада 2022 року скасували та залишили в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2022 року.

4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав

На думку суду, позивачем не доведено наявність свого порушеного права, оскільки фактично останній, звернувся за захистом порушеного права ОСОБА_6 .

Так, позивачем також, не обґрунтовано в чому полягає порушення його суб`єктивного права та чи охоронюваний законом інтерес у визначені ОСОБА_6 співвідповідачем у справі №686/17191/21 за вимогою щодо стягнення з останнього заборгованості за договором позики.

Так, позивачем пред`являється позовна вимога про визнання ОСОБА_6 , який 9 січня 2020 р. уклав договір іпотеки з ОСОБА_4 на будівлю мотелю яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1520,4 кв. м. та земельна ділянка площею 0,3178 га. за цією ж адресою таким, що не відноситься до поручителів і боржників при наданні позики ОСОБА_5 9 січня 2020 року і 6 лютого 2020 року на загальну суму 120000,00 доларів США і солідарним відповідачем у справі справа №686/17191/21 згідно рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 9 серпня 2022 року.

Суд вважає, що вказаний спосіб захисту не передбачений цивільним законодавством, та не є ефективним та є підставою для відмови в задоволенні позову.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 ЦК України).

Водночас, наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі № 910/6642/18 зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Отже, відсутність порушеного права у позивача зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 ЦПК та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Водночас, у рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

За приписами процесуального законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

6. Судові витрати

Судові витрати у справі не підлягають до стягнення з відповідача так, як в задоволенні позову відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 81, 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259, ч. 6, 8 ст. 259, ст. ст. 263 267, ч. 6, 7 ст. 268, ч. 1, 2 ст. 273, ч. 1 ст. 352, ст. 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виключення іпотекодавця із поручителів і боржників - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Повне рішення суду складено 28.02.2025 року.

Суддя Сергій Стефанишин