Справа 688/1037/24
№ 2/688/43/25
Рішення

Іменем України

26 лютого 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кілікевич І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з ОСОБА_2 вона вела сімейне життя без укладання шлюбу з лютого місяця 2013 року по жовтень 2019 року. За час проживання разом із відповідачем вона народила дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини є відповідач, однак останній відмовився подати до органу РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства, а тому відомості про батька у свідоцтві про народження було записано зі слів матері відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дочки.

Просила визнати батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести запис про ОСОБА_2 як батька в актовий запис №2688 від 17.10.2015 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, а також стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29.03.2024 постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 29.04.2024, яке відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 21.05.2024. 30 квітня 2024 року до надійшло клопотання позивача про призначення молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 21.05.2024 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 19.06.2024 до суду надійшло повідомлення від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи повідомлення про дату проведення відбору зразків крові для проведення експертизи. 16.09.2024 до суду надійшло повідомлення Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи про те, що вартість проведення експертизи не сплачена та повідомили, що у разі несплати вартості проведення експертизи, зразки крові будуть знищені. 18.09.2024 судом було надіслано копію повідомлення Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи про здійснення оплати вартості проведення експертизи позивачеві. Ухвалою суду від 22.11.2024 поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 11.12.2024. 29.11.2024 ухвала суду про призначення експертизи повернута до суду без виконання, оскільки позивачем несплачена вартість проведення експертизи. Ухвалою суду від 11.12.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 25.12.2024. Ухвалою суду від 25.12.2024 витребувано з Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Київ (актовий запис №2688), судове засідання відкладено на 03.02.2025. 03.02.2025 судове засідання відкладено на 26.02.2025 у зв`язку з ненадходженням до суду витребуваних доказів. 12.02.2025 судом здійснено запит до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи про надання інформації про явку осіб для проведення судово-медичної експертизи на виконання ухвали суду від 21.05.2024. 14.02.2024 до суду надійшла відповідь на запит з Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. 21.02.2025 до суду надійшов повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_3 .

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо визначення походження дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, про що складено актовий запис № 2688 від 17.10.2015, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві від 17.10.2015.

Згідно з даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 5 від 11 лютого 2025 року, відомості про батька ОСОБА_3 - ОСОБА_4 записані відповідно до положень частини першої статті 135 СК України, зі слів матері ОСОБА_1

ОСОБА_1 , звернувшись до суду з позовом, просила визнати батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.05.2024 від відповідача надійшла заява про визнання позову.

Ухвалою суду від 21.05.2024 за клопотанням позивача у справі призначалася судова молекулярно-генетична експертиза, проте ухвала суду повернута без виконання експертною установою, оскільки позивач не сплатила вартість проведення експертизи.

Однак 05.07.2024 сторони та неповнолітня дитина з`явилися до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи для відбору зразків крові, що підтверджується листом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

4.Норми права, які застосував суд.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Щаслива сім`я, як правило, не має потреби в тому, щоб закон втручався у її справи.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно із статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, що жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (постанова Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18, провадження № 61-18333св19).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

5.Оцінка суду.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідач не ухилився від участі в молекулярно-генетичної експертизи, з`явився до експертної установи для забору біологічних зразків у назначений день та час.

З листа Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи слідує, що 05.07.2024 року зразки крові були відібрані у ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що вказує на те, що відповідач не заперечує факт батьківства та не ухилявся від її проведення.

Однак експертиза не проведена з поважних причин - позивач не здійснила оплату вартості проведення експертизи у зв`язку з перебуванням у скрутному майновому становищі.

Вказане свідчить, що позивач також не ухилялася від проведення експертизи.

Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

При цьому, суд враховує наявність сукупності доказів, якими підтверджується батьківство відповідача щодо ОСОБА_3 . Ці дані встановлені судом на підставі пояснень позивачки, заяви відповідача про визнання позову, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 5 від 11 лютого 2025 року, відомості про батька ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (тотожні ім`я та по батькові) записані відповідно до положень частини першої статті 135 СК України, зі слів матері ОСОБА_1 .

Досліджені судом докази у своїй сукупності підтверджують визнання ОСОБА_2 свого батьківства.

Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідач фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати неповнолітню дитину винятково на її матір, що є грубим порушенням норм закону, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається законом на кожного з батьків, матір і батька, рівною мірою.

Враховуючи встановлені конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову 05.03.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам дитини та забезпечуватиме необхідний рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Визначений розмір аліментів також цілком відповідає усталеній судовій практиці щодо розміру аліментів на одну дитину.

Позивач не довела належними і допустимими доказами можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 128, 141, 150, 180-183, 191 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ.

Зобов`язати Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), внести зміни до актового запису про народження № 2688 від 17.10.2015 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, зазначивши в графі батько дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 05.03.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення аліментів за 1 місяць.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення суду складено 05.03.2025.

Суддя Алла ЦІДИК