Справа № 127/3087/25
Провадження 2/127/482/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 30.01.2025 дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків.

З матеріалів справи вбачається, що поштове повідомлення з ухвалою суду від 30.01.2025 направлене неодноразово позивачці за адресою її місця проживання, вказаною нею в позові, повернулось на адресу суду із відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній».

Порядок вручення судового рішення регламентований положеннями ст. 272 ЦПК України.

Так, положення ч. 5 - ч. 6 ст. 272 ЦПК України передбачають, що:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення;

- днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Судом було прийнято до уваги, що повернення процесуальних документів із відміткою «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного вручення судового рішення, не свідчить про відмову сторони від одержання таких документів чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду, що й стало підставою для повторного направлення ухвали суду на адресу позивачки, яка, як вказано вище, повернулась на адресу суду із відміткою «адресат відсутній».

Таким чином, враховуючи положення п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України ухвала суду від 30.01.2025 вважається врученою позивачці 24.02.2025.

Також судом враховано, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Також суд зазначає, що держава Україна, витративши значні ресурси, створила інформаційне поле, де зацікавлена особа може знайти інформацію про судову справу. Функціонує ЄДРСР. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС. Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Отже, повідомивши суду адресу свого місця проживання, як засіб зв`язку, позивачка мала вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого її судового провадження та долю її власної позовної заяви, та мала усвідомлювати, що суд може комунікувати з учасником справи за допомогою повідомлених нею засобів комунікації.

05.02.2025 від позивачки на виконання вимог ухвали суду від 30.01.2025 надійшла заява про усунення недоліків із позовною заявою в новій редакції та квитанцією від 04.02.2025 про доплату судового збору в сумі 566, 50 гривень.

Водночас, ухвалою суду від 30.01.2025 було вказано позивачці доплатити судовий збір в сумі 3 633, 60 гривень і надати суду документи, що підтверджують його сплату у відповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, або ж надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка всупереч вимог, визначених ухвалою суду від 30.01.2025, яка є обов`язковою для виконання, судове рішення в повному обсязі не виконала, недоліки в повній мірі не усунула.

Відповідно, враховуючи положення ст.ст. 122-124 ЦПК України, строк на вчинення процесуальної дії закінчився 03.03.2025.

Згідно із ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Невиконання процесуального закону, а також судового рішення є неприпустимим.

Постановивши 30.01.2025 ухвалу, суд здійснив необхідні процесуальні дії, спрямовані на ефективний доступ до правосуддя та забезпечення дотримання рівності прав учасників судового процесу.

Згідно із п. 6 та п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Право на доступ до правосуддя не передбачає невиконання вимог закону та судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку, у відповідності до ст. 127 ЦПК України, позивачкою суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати позовну заяву неподаною та повертає її позивачці і додані до неї документи.

Судом звернуто увагу на те, що повернення позовної заяви, оформленої з порушенням діючого законодавства, не є порушенням права на судовий захист, враховуючи те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі вищезазначеного, керуючись ч. 4 ст. 12, п. 6 та п. 7 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ст.ст. 122-124, 126, ч. 3, ч. 5 - ч. 7 ст. 185, ст.ст. 258-261, 353-355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно повернути позивачці.

Копію позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно залишити в суді.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення Вінницького апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя