ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 березня 2025 року

м. Харків

справа № 634/978/24

провадження № 22-ц/818/1214/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 07 листопада 2024 року, постановлене під головуванням судді Єрьоміної О.В., -

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 07 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Архівної довідки від 22.08.2024 року за № 262/01-13, виданої КУ Трудовий архів Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишити без задоволення.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 19 років 9 місяців 15 днів. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії до 1 січня 2004 року, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з листопада 1986 року по 02.02.1993 року згідно довідки про відпрацьовані трудодні та встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві від 22.08.2024 року №262/01-13, оскільки в документах архівного фонду колгоспу «Комуніст» скорочено зазначено по батькові особи, що унеможливлює коректну ідентифікацію заявника. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 03.08.2029 року.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги заяви про встановлення факту приналежності заявнику Архівної довідки від 22.08.2024 року за № 262/01-13, виданої КУ Трудовий архів Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, підтверджується факт належності Архівної довідки саме заявниці ОСОБА_1 , тому має бути встановлений.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та доказам наявним в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки, заявниця зазначила, що встановлення даного факту необхідно їй для отримання пенсійного забезпечення.

Судом встановлено, що Рішенням ГУ ПФУ у Одеській області № 35 від 30.08.2024 року було відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 так, як за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

-періоди роботи у колгоспі з листопада 1986 року до 02.02.1993 року згідно довідки про відпрацьовані трудодні та встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві від 22.08.2024 року №262/01-13, оскільки в документах архівного фонду колгоспу «Комуніст» скорочено зазначено по батькові особи (а.с. 13).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.06.1986 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно ксерокопії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 24.01.1996 року, картки платника податків, заявник значиться як « ОСОБА_1 » (а.с.5-8).

Із копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 , прізвище ім`я по батькові зазначено « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с 9-10).

Зі змісту трудової книжки колгоспника убачається, що ОСОБА_1 01.11.1986 року прийнята в члени колгоспу "Комуніст".

03.02.1993 року рішенням загальних зборів колгоспу "Комуніст" визначено перемейнування на КСП "Комуніст".

25.01.2000 року звільнена з членів КСП "Комуніст" у зв`зку із реорганізацією господарства.

У зазначені роки працювала дояркою (а.с.9).

З архівної довідки від 22.08.2024 року виданої КУ Трудовий архів Красноградського району Харківської області убачається, що у архівного фонду Колгосп "Комуніст", КПС "Комуніст", ПСП "Промінь" Сахновщинського району Харківської області значиться ОСОБА_1 та зазначений її стаж за період з 1986 року по лютий 2000 року. Зокрема зазначено, що у вказаний час вона працювала дояркою (а.с. 12).

Як на підставу вимог заяви, ОСОБА_1 посилалась на те, що рішенням № 35 від 30.08.2024 року було відмовлено у призначенні пенсії так, як за доданими документами до страхового стажу не зараховано: -періоди роботи у колгоспі з листопада 1986 року до 02.02.1993 року згідно довідки про відпрацьовані трудодні та встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві від 22.08.2024 року №262/01-13, оскільки в документах архівного фонду колгоспу «Комуніст» скорочено зазначено по батькові особи. Вказувала, що ці недоліки є правовою перешкодою в оформленні пенсії та реалізації її конституційних прав.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ч.2 ст.293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі №644/6785/18, зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки та документів на підставі, яких особі нараховується трудовий стаж, не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З матеріалів справи вбачається, що дані зазначені в Архівній довідці від 22.08.2024 року за № 262/01-13, виданій КУ Трудовий архів Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області повністю співпадають з даними, зазначеними у трудовій книжці колгоспника - заявниці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_3 .

Як вбачається із поданої заяви і долучених до неї копій документів - ім`я, по батькові та прізвище заявника, які зазначені у трудовій книжці, збігаються з ім`ям, по батькові і прізвищем, зазначеним в її паспорті та ОСОБА_2 довідці.

Неповне зазначення по батькові заявниці, а саме " ОСОБА_3 " замість " ОСОБА_4 ", за наявності доказів належності Архівної довідки заявниці не є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для встановлення даного факту належності Архівної довідки ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 05.03.2025 року.