Єдиний унікальний номер 725/8399/24
Номер провадження 2/725/1629/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фроляк О.П.,

представника позивача Гусєва П.В. в режимі ВКЗ,

та представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивач через свого представника в системі «Електронний суд» звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 20.12.2022 року в м. Чернівці по вул. Машинобудівників, 8, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Ауді», державний номерний знак « НОМЕР_2 ». На момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, а тому потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до позивача, який визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 139 023,47 грн.

З урахуванням вимог ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач вважає, що набув право регресної вимоги до відповідача, а тому звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 139 023,47 грн. та судові витрати.

В рамках судового розгляду вказаного спору судом було визнано обов`язковою явку представника позивача в судові засідання.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у тексті позовної заяви. Звертав увагу на те, що у звіті автотоварознавчого дослідження автомобіля марки Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_2 допущена технічна описка в даті його проведення, оскільки такий звіт виготовлено у січні, оцінювач помилково зазначив 2022 рік замісить вірного 2023 рік, натомість дату виготовлення відповідного звіту зазначено у протоколі створення та перевірки КЕП. Також, просив врахувати, що відомості відображені у вказаному звіті відповідачем не спростовані, а також останній запрошувався на огляд транспортного засобу потерпілого з метою оцінки завданих пошкоджень. Вказував увагу на те, що автомобіль потерпілого в результаті ДТП був фізично знищений, а тому будь-які зауваження відповідача про те, що у суму відшкодування враховані деталі, які не пов`язані із ДТП, не мають сенсу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяв представник, який позов не визнав, оскільки поставив під сумнів належність та допустимість долученого до матеріалів звіту автотоварознавчого дослідження, оскільки такий звіт містить не коректну дату його виконання, що хронологічно в часі знаходить раніше факту ДТП, а також цей звіт виконаний не експертом, попередженим про кримінальну відповідальність, а оцінювачем, у зв`язку з чим вважає, що дані відображені у звіті, щодо суми завданої шкоди не можуть використовуватись як достовірні. Також, просив врахувати, що відповідач не був присутній під час автотоварознавчого дослідження, позивач не надав доказів щодо належного його повідомлення про час та місце проведення оцінки, у зв`язку з чим був позбавлений можливості подати своїх заперечення. Просив в задоволені позову відмовити.

Суд, заслухавши представника представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11.01.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а/с 18).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 20.12.2022 року о 15 год. 10 хв. в м. Чернівці по вул. Машинобудівників, 8, керуючи транспортним засобом марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи маневр обгону, не переконався в безпечності в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , в ході чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 14.2 «в», 2.3 «б» ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а/с 18).

Частиною першою ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За наслідками розгляду справи встановлено, що на момент ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом п. 39.1, п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фактів компенсацій та відшкодування на умовах передбачених зазначеним Законом України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, потерпілий звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та позивачем було прийнято рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілої особи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП в сумі 135370,19 грн., враховуючи відомості викладені у Звіті № 07.23_SOS_-65 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, наказі №3/3029 від 14.02.2023 року, довідці № 1 від 13.02.2023 року (а/с 48-50,53).

Отже, загальний розмір витрат МТСБУ становить 137170,19 грн., що також підтверджується платіжними дорученнями та заявлена позивачем до стягнення сума в розмірі 139023,47 грн. (а/с 50, 53).

За змістом п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто, є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

Наведене узгоджується із правовим висновоком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Також, відповідно до п. 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, внаслідок його пошкодження у ДТП оцінювачем «ФОП ОСОБА_4 » було виготовлено звіт № 07.23_SOS_-23015-254165 відповідно до якого встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_2 (а/с 22).

Представник відповідача, заперечуючи проти відомостей відображених у вказаному звіті, звертав увагу на те, що такий звіт виконаний 27.01.2022 року, тобто раніше дати ДТП, натомість в судовому засіданні встановлено, що у вказаному звіті міститься описка в дані його виготовлення, зокрема помилково вказано «27.01.2022 року», замість вірного «27.01.2023 року», оскільки обставини викладені у звіті збігаються з обставинами справи, датою ДТП, а також датою його підписання КЕП, який має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису, що узгоджується зі положеннями ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (а/с 47).

Враховуючи інші заперечення, висловлені представником відповідача в судовому засіданні щодо вказаного звіту, зокрема, що виконаний такий звіт не судовим експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність, а оцінювачем, а також про те, що відповідач не був присутній при проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, слід зазначити наступне.

Так, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості надату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 3 Закону).

За змістом ч. 1 ст. 5 вказаного вище Закону, суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема, суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Частиною першою ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Отже, МТСБУ правомірно звернулось до суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП.

В матеріалах справи міститься запрошення відповідача на огляд автомобіля 12.01.2023 року о 09 год. 00 хв. в м.Чернівці по вул. Січових стрільців, 38Б, яке направлене оцінювачем ОСОБА_4 (а/с 40).

Представник відповідача заперечував факт отримання відповідачем вказаного запрошення, натомість не посилався на будь-які докази, які не були враховані оцінювачем при огляді відповідного транспортного засобу та могли б поставити під сумнів зазначений звіт.

Слід також зазначити, що не погоджуючись із відомостями, відображеними у звіті, представник позивача не надав будь-яких доказів на їх спростування, не заявляв клопотання про призначення судової експертизи, хоча останньому в судовому засіданні були роз`яснені наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також повідомлено про обов`язок доказування у цивільному процесі, який покладається на сторін.

Таким чином, відсутні будь-які докази на підставі яких суд міг би поставити зазначений вище звіт під розумний сумнів, а тому такий доказ приймається судом як належний та допустимий, а твердження відповідача про недостовірність даних відображених у такому звіті не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

За змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору матеріали справи не містять.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 22, 1191 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 116, 117, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 137170,19 грн. (сто тридцять сім тис. сто сімдесят грн. 19 коп.) та судовий збір в розмірі 2987,73 грн. (дві тис. девятсот вісімдесят сім грн. 73 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 03.03.2025 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна