Справа № 471/1448/24
Провадження №2/471/96/25
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Прокопчук Н.Г.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Братське цивільну справу № 471/1448/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мірошниченко Олена Василівна діючи в інтересах ОСОБА_3 через підсистему «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В своєму позові позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 . За життя брат заповіт не склав. Після його смерті була відкрита спадкова справа 74/2024. На звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй нотаріусом в усній формі було роз`яснено, що оскільки вона є рідною сестрою померлого, тому не є спадкоємицею першої черги порядку спадкування, а в померлого є дружина та два сина. Так як останні не написали заяву про відмову від прийняття спадщини позивачу не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Діти померлого спадщину не прийняли, а дружина прийняла вважається такою, що сприйняла спадщину, оскільки на момент смерті була зареєстрована з померлим за однією адресою. Однак відповідач не бажає отримувати свідоцтво про право на спадщину, проте, у зв`язку з тим, що в шестимісячний термін вона не відмовилася від прийняття спадщини, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у позасудовому порядку, а тому вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Під час судового засідання представник позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов.

Під час судового засідання відповідач позов визнала, проти задоволення позову не заперечувала, зазначила, що фактично житловий будинок по АДРЕСА_1 належить позивачу, однак право власності зареєстроване за ОСОБА_4 . При зверненні до нотаріальної контори нотаріусом не було роз`яснено її право відмовитися від прийняття спадщини після смерті чоловіка, тому вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.14). Позивач є рідною сестрою померлого.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер майна: 14939397, загальна площа (кв.м.): 51,5, житлова площа (кв.м): 32.0, загальна вартість нерухомого майна (грн): 28052, номер запису 846 в книзі 5

Згідно з відповіді приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Волошиної Н.В. вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , була заведена спадкова справа 22 липня 2024 за №74/2024. Спадщину прийняли спадкоємці за ст. 1261 ЦК України дружина ОСОБА_2 , та за ст. 1262 ЦК України сестра ОСОБА_3 (а.с.41).

Заповіт спадкодавцем не був складений, тому спадкування після смерті ОСОБА_4 повинно здійснюватися за законом (ст. ст. 1222, ст. 1262 ЦК України).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ч. 1 ст. 1262 ЦК України).

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів.

Згідно п. 4.12. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, яке належало спадкодавцю на момент смерті. На підтвердження цих обставин спадкоємці мають надати документи, які підтверджують даний факт.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачем ОСОБА_3 , право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами біля нього, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на праві приватної власності на підставі рішення суду, 2-556, виданого Братським районним судом Миколаївської області в 12.12.2008 року.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами біля нього, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів до Миколаївського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст.. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2025 року.

Суддя Гукова І.Б.