Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/544/24

Провадження №2/377/9/25

28 лютого 2025 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретарів судового засідання Гніденко Н.П., Присяжного В.В.,

представника позивача- адвоката Федоренка Є.М. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю « Кей-Колект» засобами поштового зв`язку звернулось до суду з позовом про стягнення трьох процентів річних, просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 три проценти річних у розмірі 159 122,93 гривень та судовий збір у сумі 3028 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 28 000 доларів США зі сплатою відсотків за використання кредиту у розмірі 14 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №30908Р60, за умовами якого останній зобов`язався відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладення договору, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

21 грудня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11 квітня 2008 року в сумі 28 566,62 доларів США.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 19 липня 2013 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ТОВ «Кей-Колект».

13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено Договір факторингу №2, відповідно до умов якого останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової та майнової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11 квітня 2008 року щодо сплати заборгованості та Договору поруки № 30908Р60 від 11 квітня 2008 року.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2010 року не виконано, у зв`язку з чим позивач нарахував на суму простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості, визначеної вказаним рішенням суду, за період з 01 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року, три проценти річних в сумі 3 914,03 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.06.2024 складає 159 122,93 гривень, та, з урахуванням вимог статті 514, частин першої, другої статті 543, частин першої, другої статті 554, частини другої статті 625 ЦК України, підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача.

Ухвалою судді від 01 серпня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 вересня 2024 року ( т.1 а.с.30-31).

10 вересня 2024 року цивільну справу знято з розгляду, призначено підготовче засідання на 26 вересня 2024 року ( т.1 а.с.70).

Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 08 жовтня 2024 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 198 ЦПК України ( т.1 а.с. 82-85).

Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів, зобов`язано Славутицький відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) виконати вимоги ухвали суду від 26 вересня 2024 року, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 29 жовтня 2024 року на підставі пункту 3 частини 5 статті 198 ЦПК України ( т.1 а.с. 124-126).

29 жовтня 2024 року до суду в системі «Електронний суд» надійшов відзив на позов від ОСОБА_2 , поданий від його імені адвокатом Працевитим Геннадієм Олександровичем ( т.1 а.с. 136-140).

29 жовтня 2024 року цивільну справу знято з розгляду, підготовче засідання призначено на 27 листопада 2024 року ( т.1 а.с. 142).

26 листопада 2024 року в системі «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача-адвоката Федоренка Євгенія Миколайовича про залишення відзиву без розгляду ( т1. а.с. 159-162).

Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, про продовження строку для подання відзиву, залишено відзив ОСОБА_2 без розгляду ( т.1 а.с. 164-166).

Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17 грудня 2024 року (т.1 а.с. 167-169).

17 грудня 2024 року судове засідання відкладено на 27 грудня 2024 року у зв`язку з першою неявкою відповідачів у судове засідання (т.2 а.с. 1-7).

27 грудня 2024 року судове засідання відкладено на 20 січня 2025 року на підставі пункту 3 частини другої статті 223 ЦПК України ( т.2 а.с.16-21).

Представник позивача-адвокат Федоренко Є.М. у судовому засіданні 20 січня 2025 року позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2010 року станом на час розгляду справи не виконане. Не дивлячись на те, що вказане рішення суду не перебуває на примусовому виконанні, боржники зобов`язані його виконати. Звертав увагу, що поручитель був обізнаний з усіма умовами кредитного договору, в тому числі щодо зміни терміну повернення кредиту.

20 січня 2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 13 лютого 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України ( т.2. а.с. 40-45).

Учасники справи в призначене судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України.

Позивач та його представник- адвокат Федоренко Є.М. отримали судову повістку через електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( т. 2 а.с. 55,56); до суду від представника позивача-адвоката Федренка Є.М. надійшла заява, в якій він просив провести судове засідання 13 лютого 2025 року без участі представника ТОВ «Кей Колект», позов підтримав, просив задовольнити ( т. 2 а.с.60-61).

Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким відповідачу ОСОБА_1 направлялась судова повістка за її зареєстрованим місцем проживання, повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( т.2 а.с.58-59); ОСОБА_1 причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала.

Відповідачу ОСОБА_2 судову повістку доставлено на номер мобільного телефону у додаток «Viber», що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» ( т. 2 а.с.54). Представнику відповідача ОСОБА_2 адвокату Працевитому Г.О. доставлено судову повістку через електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу ( т.2.а.с.57); до суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Працевитого Г.О. надійшла заява, в якій він просив розглядати справу без участі відповідача та представника відповідача, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву ( т. 2 а.с.62-65). Разом із тим, від відповідача ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Працевитий Г.О., відзив з дотриманням вимог, передбачених статтею 178 ЦПК України, до суду не надходив.

Оскільки в призначене судове засідання не з`явились всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає приписам частини другої статті 247 ЦПК України.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частинами четвертою, п`ятою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цієї справи, матеріали цивільної справи №2-572/2010, №2-870/2010, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» ( кредитор) та ОСОБА_1 ( позичальник) уклали Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 28 000 доларів США 00 центів, що дорівнює еквіваленту 141 400,00 грн за курсом НБУ на дату укладення договору ( а.с.12-15).

11 квітня 2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (кредитор) та ОСОБА_3 (поручитель) уклади Договір поруки №30908Р60, за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 (боржник) усіх її зобов`язань за кредитним договором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № від 11.04.2008, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому ( т.1 а.с.16).

Крім того, 06 лютого 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали Додаткові угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 11 квітня 2008 року та Договору поруки №30908Р60 від 11 квітня 2008 року відповідно, в яких погодили змінені умови кредиту, зокрема і щодо кінцевого терміну повернення кредиту (справа № 2-572/2010, №2-870/2010, а.с. 12, 14).

07 грудня 2010 року Славутицький міський суд Київської області рішенням у справі №-572/2010, №2-870/2010 стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № від 11 квітня 2008 року в сумі 28 566,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.06.2010 складало 226 276,22 гривень, та судові витрати в сумі 2 590 гривень. Рішення набрало законної сили 18 грудня 2010 року ( т. 1 а.с. 17-18).

13 лютого 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали Договір факторингу №2, відповідно до умов якого згідно з Додатком №1 та Додатком №2 до Договору факторингу №2 від 13 лютого 2012 року право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № від 11 квітня 2008 року, укладеним з ОСОБА_1 , та Договором поруки № 30908Р60 від 11 квітня 2008 року, укладеним з ОСОБА_2 , перейшло від ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», до ТОВ «Кей-Колект» ( т. 1 а.с.56-58, 96-111, т.2 а.с. 53).

19 липня 2013 року Славутицький міський суд Київської області ухвалою у справі №377/894/13-ц, провадження №6/377/28/13, замінив стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Кей-Колект» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого Славутицьким міським судом Київської області у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвала набрала законної сили 24.07.2013 ( т.1 а.с.19).

Згідно з інформацією Славутицького відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) № 27211 від 29 жовтня 2024 року, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 08 жовтня 2024 року, станом на 29.10.2024 у відділі не перебувають на виконанні виконавчі листи №2-572/2010, №2-870/2010, які видані 10 лютого 2011 року Славутицьким міським судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № від 11 квітня 2008 року в сумі 28 566,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.06.2010 складає 226 276,22 гривень, у зв`язку із чим неможливо надати інформацію чи проводились стягнення за вказаними виконавчими листами в межах виконавчих проваджень та належним чином завірені копії виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів (т.1 а.с. 141).

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № від 11 квітня 2008 року в сумі 28 566,62 доларів США залишається невиконаним на момент звернення ТОВ «Кей-Колект» до суду з цим позовом, тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів три проценти річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

За змістом статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ( стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу ( частина перша статті 1050 ЦК України)

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання ( частина перша). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом ( частина друга).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Інші підстави припинення зобов`язань викладені у главі 50 ЦК України.

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Отже, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення.

З ухваленням рішення про стягнення боргу солідарне зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11 квітня 2008 року в сумі 28 566,62 доларів США не припинилося та триває і на даний час, тобто до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання або настання інших підстав припинення зобов`язань, передбачених главою 50 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були обізнані про наявність грошового зобов`язання, яке виникло в них на підставі укладених ними договорів та ухвалення 07 грудня 2010 року Славутицьким міським судом Київської області рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 квітня 2008 року в сумі 28 566,62 доларів США, що за курсом НБУ становило 226 276,22 гривень, та судових витрат у сумі 2 590 гривень.

Натомість відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, тому у позивача, до якого, як в матеріальних, так і процесуальних правовідносинах, перейшло право вимоги до відповідачів за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 квітня 2008 року та Договором поруки № 30908Р60 від 11 квітня 2008 року від ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу №2 від 13 грудня 2012 року, виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

При цьому, суд зазначає, що питання дійсності Договору факторингу №2 від 13 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», в установленому порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання Договору факторингу №2 від 13 грудня 2012 року недійсним та заперечення учасниками факту правомірності укладення цього договору.

Відтак, кредитор ТОВ «Кей-Колект» має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки після ухвалення Славутицьким міським судом Київської області рішення від 07 грудня 2010 року про стягнення з відповідачів заборгованості, нарахування процентів за користування кредитом, передбачених умовами кредитного договору, припинилося, але кредитор має право на захист своїх порушених прав шляхом звернення до суду з вимогами про стягнення з боржників трьох процентів річних, визначених частиною другою статті 625 ЦК України.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим, а невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду 26 жовтня 2018 року в справі №922/4099/17, від 13 лютого 2019 року в справі № 924/312/18.

Слід зазначити, що право кредитора на звернення до суду із позовом на підставі статті 625 ЦК України про стягнення трьох процентів річних за весь період прострочення виконання рішення суду виникає як до боржника, так і до поручителя, оскільки останній, у зв`язку з винесенням судового рішення про стягнення заборгованості, також набув статусу боржника.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, законодавцем надано право сторін на визначення чіткого обсягу відповідальності поручителя перед кредитором в умовах відповідного договору.

Як вбачається з п.п.1.3.-1.4. Договору поруки №30908Р60 від 11.04.2008, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відтак, відповідно до приписів статей 6, 554, 628 ЦК України в умовах договору поруки було закріплено межі відповідальності поручителя перед кредитором та встановлено зобов`язання, за невиконання яких він несе відповідальність як солідарний боржник.

З наданого позивачем розрахунку трьох процентів річних за період з 01 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року вбачається, що три проценти річних від простроченої суми заборгованості 28 566,62 доларів США становлять 3 914,03 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.06.2024 ( 1 дол США = 40,6545 грн) складає 159 122,93 гривень ( т. 1 а.с.11).

Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки при обрахунку 3% річних позивачем за основу взято прострочену суму, визначену в рішенні Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2010 року; 3 % річних розраховані з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, тобто доларах США, помноженої на кількість днів прострочення, які вирахувані з 01.08.2017 до 23.02.2022, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 ( днів у році).

При цьому, при визначенні періоду прострочення, за який позивач нарахував 3 % річних, останнім також враховано положення закону щодо перебігу строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( стаття 257 ЦК України).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 « Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19» ( далі Закон №540-ІХ) розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12, яким передбачено, що строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи те, що на всій території України було запроваджено карантин, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено та який діє на час розгляду справи, а перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану, то позивач звернувшись до суду з цим позовом у червні 2024 року, просить стягнути кошти за період з 01.08.2017 по 23.02.2022 у межах продовженого Законом № 540-ІХ строку давності, оскільки на час набрання чинності Законом № 540-ІХ строк давності не сплинув.

З урахуванням наведеного, оскільки станом на час розгляду справи заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рішенням Славутицького міського суду Київської області від 07 грудня 2010 року перед ТОВ «Кей-Колект» не сплачена, зазначене рішення суду не виконано, при цьому суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення на його користь солідарно з відповідачів трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в сумі 3 028 гривень ( а.с. 1,2). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень у рівних частках по 1 514 гривень з кожного.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258- 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» три проценти річних у розмірі 159 122 ( сто п`ятдесят дев`ять тисяч сто двадцять дві) гривні 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 514 ( одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 514 ( одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , місцезнаходження: м.Київ, вулиця Менделєєва, буд.12, офіс 94/1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 28 лютого 2025 року.

Суддя Н. С. Бабич