Справа №198/47/25
Провадження № 2/0198/90/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Білинського М.В., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду с-ща Юріївка, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Юр`ївської об`єднаної територіальної громади в особі Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначив, що з 1997 року він безперервно проживає у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок у 1997 році йому надано для проживання КСП «Прогрес.

Згідно з протоколом № 4 засідання правління КСП «Прогрес» від 28.03.1997 вирішено продати позивачу спірний житловий будинок.

Позивач частково сплачував за будинок кошти, проте, так повну суму і не сплатив, а згодом КСП «Прогрес» було ліквідовано.

У зв`язку із необізнаністю з вимогами законодавства позивач вважав, що після ліквідації колгоспу будинок належить йому. Позивач більше 20 років безперервно постійно проживає у будинку, відремонтував його, сплачує комунальні платежі та доглядає за майном, зареєстрував у ньому своє місце проживання.

В свою чергу, КСП «Прогрес» було реорганізовано в ТОВ «Прогрес-2000», яке також ліквідовано у 2015 році без визначення правонаступників.

Отже, власника у спірного будинку на теперішній час немає.

На підставі викладеного позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 99,8 кв. м, житловою площею 70,1 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 31.01.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 24 лютого 2025 року о 10.00 год.

В підготовче засідання позивач не з`явився, у позові просив розглянути справу за його відсутності (а.с.5). Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти позову не заперечував (а.с.55).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що починаючи із 1997 року ОСОБА_1 проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Як виходить із відомостей, зазначених у паспорті позивача, він зареєстрований за вищезазначеною адресою з 1997 року (а.с.8).

Право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за КСП «Прогрес» на підставі свідоцтва про право власності.

Відповідно до протоколу № 4 засідання правління КСП «Прогрес» від 28.03.1997 вирішено продати позивачу спірний житловий будинок.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності відсутні (а.с.35).

Крім того, на теперішній час КСП «Прогрес», як і його правонаступник ТОВ «Прогрес-2000», ліквідовані, інші правонаступники цих підприємств відсутні.

Отже, позивач у справі у 1997 році з дозволу власника КСП «Прогрес» вселився в житловий будинок за вказаною адресою та з того часу постійно в ньому мешкає, доглядає за домоволодінням, підтримує його та надвірні споруди в належному технічному стані, сплачує комунальні послуги, тобто в якості власника несе тягар утримання майна.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частина 4 цієї ж статті передбачає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 5 ЦК України про дію законів у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України), норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з приводу права власності на спірний житловий будинок.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Умовою володіння при набутті права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є безтитульність такого володіння. Вказана умова прямо випливає зі змісту ст. 344 ЦК України. Тобто, за набувальною давністю може бути набуто право власності лише на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від свого права на належне йому нерухоме майно, та на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

В свою чергу, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитись від права власності, вчинивши дії, які свідчать про її відмову від права власності (ч. 1 ст. 347 ЦК України).

В даному випадку є всі підстави вважати, що власник житлового будинку відсутній, а тому житловий будинок може бути визнаний власністю фактичного добросовісного володільця.

Позивач в підтвердження того, що він володів та відкрито користувався зазначеним майном як власник, і продовжує відкрито, добросовісно і безперервно користуватися житловим будинком по цей час протягом більш ніж десяти років, надав суду квитанції про оплату отриманих послуг (а.с.16-19).

Такий спосіб виникнення права власності як набувальна давність можливий за умови сукупності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчитись визначений законом строк, який для нерухомого майна складає десять років. Відкритість та безперервність означають, що особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, а також що протягом встановленого законом строку титульний володілець не заявляв вимог про повернення йому майна. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Під час судового розгляду встановлено всі обставини, які дозволяють вважати, що позивач є добросовісним набувачем, оскільки вже протягом більш ніж 10 років відкрито та безперервно володіє будинком.

Правовідносини між сторонами регулюються положеннями ст. 344 ЦК України, згідно з якою особа набуває право власності за набувальною давністю, якщо вона добросовісно заволоділа чужим майном і відкрито та безперервно володіє цим майном протягом установленого строку.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Оскільки позивачем доведені обставини, на які він посилається в позові, належними та допустимими доказами, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на домоволодіння за набувальною давністю. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення або визнання за ними права власності на вказане нерухоме майно, судом не встановлено. Отже, визнання права власності не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Юр`ївської об`єднаної територіальної громади в особі Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за набувальною давністю право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 99,8 кв.м., житловою площею 70,1 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 03 березня 2025 року.

Суддя М. В. Білинський