Справа № 522/1781/25
Провадження № 2/522/3746/25
УХВАЛА

28 лютого 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання спростувати поширену інформацію та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

31.01.2025 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання спростувати поширену інформацію та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме: для приведення позовної заяви у відповідність до вимог чинного законодавства та зазначення номера облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_2 або зазначення номера і серії її паспорта, а також для зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Роз`яснено, що у разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк, настануть наслідки, передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали суду від 05.02.2025 ОСОБА_1 отримав у суді 13.02.2025.

26.02.2025 ОСОБА_1 на виконання вимог вищевказаної ухвали до суду подано позовну заяву до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, яка є тотожна позовній заяві, поданій ОСОБА_1 31.01.2025, проте із зазначенням номера даної справи (№ 5225/1781/25).

Оцінивши подану позивачем на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху позовну заяву, суд дійшов висновку, що недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 05.02.2025, позивачем не усунуто.

Подана 26.02.2025 позовна заява є тотожною позовній заяві, поданій ОСОБА_1 31.01.2025.

Отже, позивачем не вжито жодних заходів для усунення недоліків, виявлених судом та зазначених в ухвалі від 05.02.2025.

Разом з тим, суд зазначає, що залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, судом в ухвалі від 05.02.2025 зокрема зазначено, що позовна заява не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в ній не зазначено номер облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_2 або номер і серії її паспорта.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету

Тобто, чинним законодавством визначено обов`язок позивача, зокрема, зазначити у позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), якщо такий у фізичної особи наявний або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі).

Проте, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України відповідача ОСОБА_2 , при цьому зазначено лише її адресу проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Однак, суд позбавлений можливості виконати вимоги закону та перевірити реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі (ст. 16 Закону України Про захист персональних даних) та ідентифікувати особу, до якої пред`явлено позов, оскільки у позовній заяві відсутні дані, що ідентифікують особу відповідача (серія та номер паспорта, РНКОПП).

Такі недоліки є суттєвими і за їхньої наявності справа не може бути вирішена з дотриманням вимог законодавства, всебічного та повного її розгляду.

Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 120/969/23.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому указано, що посилання позивача на те, що ним у позовній заяві зазначені усі відомі йому відомості про відповідача, не позбавляє позивача обов`язку виконання вимог процесуального закону та зазначення відомостей про відповідача (РНОКПП або номера і серії паспорта), адже саме позивач визначає особу, до якої пред`являє позов, складає та подає до суду позовну заяву, і саме на нього покладено процесуальним законодавством обов`язок її належного оформлення та зазначення відомостей, які ідентифікують особу відповідача.

При цьому, незазначення позивачем ідентифікуючих даних відповідача, передбачених вимогами п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України (РНОКПП або номера і серії паспорта), унеможливлює встановлення судом особи відповідача, останній втрачає можливість реалізувати свої права, захист своїх інтересів від претензій з боку позивача, адже потреба відповідача у захисті проти поданого позивачем позову закономірна і обумовлена нормами права.

Сторони рівні у своїх правах перед судом, обмеження прав сторін не допускається.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, невизначеність особи відповідача впливає на можливість ухвалення та виконання рішення суду, що є невід`ємною складовою права на справедливий суд.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

При цьому, судом зазначено, що посилання позивача на те, що РНОКПП за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, мають бути зазначені у позові лише якщо такі відомості позивачу відомі, ґрунтуються на хибному тлумаченні положень п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки з аналізу указаної процесуальної норми слідує, що реєстраційний номер облікової картки платника податків особи має бути зазначено за його наявності, тобто, якщо він особі присвоювався, тоді як формулювання «якщо такі відомості позивачу відомі» стосується лише номера і серії паспорта.

При цьому судом також зазначено, що заявляючи у прохальній частині позовної заяви про витребування реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_2 , позивач не зазначає у кого саме він просить витребувати цю інформацію,

Більше того, для витребування такої інформації необхідні відомості, які ідентифікують особу (зокрема дата народження, однак яка також не зазначена).

Крім того, клопотання про витребування доказів вирішуються судом після відкриття провадження у справі за позовною заявою, яка відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Отже, з позовної заяви вбачається невизначеність, неоднозначне розуміння хто є відповідачем, останній втрачає можливість реалізувати свої права, захист своїх інтересів від претензій з боку позивача, адже потреба відповідача у захисті проти поданого позивачем позову закономірна і обумовлена нормами права.

З матеріалів позовної заяви неможливо з достатнім ступенем вірогідності ідентифікувати особу відповідача, до якої пред`явлені позовні вимоги, що унеможливлює визначення кола учасників справи та, відповідно, меж судового розгляду.

Встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання заявником цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Однак, позивачем недоліки позовної заяви не усунуті і відомостей про те, що він вживав заходів для їх усуненння матеріали справи не містять.

Позивачем подано на виконання вимог ухвали суду від 05.02.2025 позовну заяву, тотожну тій, яка подана ним 31.01.2025 та яку суд залишив без руху у зв`язку з виявленими недоліками.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як установлено судом, ОСОБА_1 вже неодноразово звертався до суду з аналогічними позовними заявами (справи № 522/5129/24 та № 522/19283/24), які також залишалися судом без руху у зв`язку із незазначенням номера облікової картки платника податків або номера і серії паспорта відповідача ОСОБА_2 та ухвалами суду указані позовні заяви у подальшому повернуті позивачу з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

У поданій ОСОБА_1 позовній заяві від 31.01.2025 останнім також, у порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта відповідача ОСОБА_2 .

Отже, позивачем тричі подавалися аналогічні позовні заяви, які залишені судом без руху із заначенням їх недоліків та в подальшому були повернуті позивачу у зв`язку з їх неусуненням.

Позивачем не вживалися заходи для належного оформлення позовних заяв та зазначення обов`язкових відомостей про відповідача, натомість вчергове подавалися аналогічні позовні заяви, що має ознаки зловживання процесуальними правами.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Однак, такі дії мають повністю штучний характер.

Оскільки позивачем недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 05.02.2025 не усунуто, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст.185 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання спростувати поширену інформацію та відшкодування моральної шкоди - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА