Справа № 308/742/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Чепка В. В.,

за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що 16.09.2006 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що підтверджується актовим записом № 581 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Вказує, що з 2022 року між позивачем та відповідачем припинено шлюбні відносини. Зазначає, що відповідачка не розуміє сутності проблем, які виникають в сім`ї, не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

ОСОБА_1 зазначає, що протягом тривалого часу ведення спільного господарства між подружжям припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, оскільки в них на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально-протилежних поглядів на сімейне життя, виникла неприязнь одне до одного, втрачено почуття любові та поваги. За таких обставин, позивач вважає, що шлюб зберігати недоцільно, так як це суперечить його інтересам та просить не надавати строку для примирення.

На підставі викладеного просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 16.09.2006 року укладений та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що підтверджується актовим записом № 581 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 24.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та за участю сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що проти розірвання шлюбу між нею та позивачем не заперечує, однак заперечує проти доводів позивача викладених у позовній заяві, зокрема щодо часу припинення ними шлюбних відносин, оскільки такі були припинені лише у грудні 2024 року, а не у 2022 році, як про це зазначає позивач у позовній заяві. Подала до канцелярії суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено з матеріалів справи, 16 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №581, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд встановив, що сторони мають протилежні погляди на життя, шлюбні відносини фактично припинені, подружнім життям не проживають. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд встановив, що між подружжям фактичні шлюбні відносини припинені, проживають кожен своїм особистим життям, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу є неможливими.

Отже, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 289 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис за № 581, видано повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 27.02.2025.

Суддя В. В. Чепка