Провадження № 2/337/683/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , який мотивує тим, що з відповідачкою вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16.09.2011. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після фактичного припинення шлюбних відносин сторін проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. При цьому, відповідачка належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, між ними не досягнуто домовленості щодо розміру аліментів на утримання дитини. При цьому відповідачка має постійний дохід, отримує заробітну плату щомісяця, інших аліментів нікому не сплачує, на утриманні недієздатних або інших дітей не має.

Просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідачки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 05.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, подала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Водночас зазначила, що вважає твердження позивача про ненадання нею матеріальної допомоги на утримання сина неправдивими.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих документів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню через наступне.

Так, відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд встановив, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.09.2011 року, який був зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №490.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час подружжя проживає окремо, неповнолітній син сторін проживає разом з позивачем ОСОБА_1 , що сторонами не оспорюється та підтверджується інформацією, яка міститься у заяві ОСОБА_2 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 13.01.2025 про встановлення порядку побачення з дитиною та у листі Запорізького міського центру соціальних служб Запорізької міської ради від 20.01.2025 №191/03-06 «Про з`ясування думки малолітньої дитини».

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позов ОСОБА_1 є законним та таким, що підлягає задоволенню.

Так, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним. Способи виконання такого обов`язку повинні визначатись за спільною домовленістю між батьками. За відсутності такої домовленості, той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

При цьому, за змістом вимог ст.181 СК України право вибору способу стягнення аліментів - у частці від заробітку або в твердій грошовій сумі належить одержувачу аліментів, тобто позивачу.

В даному випадку обставини справи однозначно свідчать, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання їх неповнолітнього сина, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом, визначивши спосіб стягнення аліментів у частці від доходу відповідачки.

Вирішуючи вказаний спір суд також виходить з того, що відповідачка ОСОБА_2 фактично не заперечує свого обов`язку як матері утримувати свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після припинення подружніх відносин між сторонами, проживає з батьком. Відповідачка не заперечує проти задоволення позову про стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі, визначеному позивачем. Заперечення стосуються лише тієї обставини, що позивач в обґрунтування позову вказав, що вона не надає матеріальної допомоги на утримання сина, в той час коли вона таку матеріальну допомогу надає, на підтвердження чого додала до своєї заяви певні довідки про відвідування дитиною спортивних секцій, за які вона сплачувала гроші, виписки по картковому рахунку та переписку з абонентами «Папа» та « ОСОБА_4 ».

Водночас факт добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки це не позбавляє позивача права звернутись до суду з цим позовом.

Визначаючи конкретний розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд відповідно до ст.182 СК України, враховує вік дитини, якій виповнилося дванадцять років, те, що малолітня дитина достатньо матеріально не забезпечена, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідачки, яка працездатного віку, даних про розмір своїх доходів, про наявність інших утриманців, про свій незадовільний стан здоров`я не повідомила.

Беручи до уваги, що аліменти за своїм характером та суттю це кошти, що забезпечують нормальні повсякденні матеріальні умови життя дитини, обидва батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідачки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із вказаним позовом і до повноліття дитини.

Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, дотримання її права на забезпечення матеріальних потреб, не поставить в скрутне матеріальне становище відповідачку.

При цьому суд враховує, що відповідачка ОСОБА_2 позов визнала і таке визнання не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

На підставі викладеного, підлягає повному задоволенню.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.01.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код ЄДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету:22030106) судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Сидорова