УХВАЛА

3 березня 2025 року

м. Київ

справа № 727/9236/24

провадження № 61-1600ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 8 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України, Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради

про визнання незаконним та скасування дозволу на виконання будівельних робіт

і зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чернівецької міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України, Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування дозволу на виконання будівельних робіт і зобов`язання вчинити дії.

19 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 8 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року - без змін.

29 січня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 8 січня 2025 року.

6 лютого 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 листопада 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 8 січня 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30,

32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року

у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зроблено правовий висновок про те, що неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви. Обмеження права на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою відмовлено у забезпеченні позову за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову чи залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, не шкодить суті права особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.

Отже, постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційні скарги заявником подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами

ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 8 січня 2025 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська