Провадження №: 2-др/755/39/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника стягувача про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександр Дмитрович, стягувач: ОСОБА_2 , -

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександр Дмитрович, стягувач: ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 04.12.2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

09.12.2024 року до суду надійшла заява представника стягувача про ухвалення у справі додаткового судового рішення, у якій представник просить стягнути з боржника/скаржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 судові витрати останньої на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн.

Мотивуючи вимоги заяви представник стягувача посилається на те, що ухвалою суду від 04.12.2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено. Разом з цим, сума очікуваних витрат стягувача на правничу допомогу в зв`язку з представленням її інтересів в суді остаточно складає 14000,00 грн., що враховує складність справи, ціну позову, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів та судових засідань, загальну тривалість розгляду справи (18.09-04.12.2024) тощо.

25.02.2025 року до суду надійшли заперечення представника скаржника/боржника на заяву про ухвалення у справі додаткового судового рішення, у яких представник просить зменшити розмір заявленої до стягнення суми на професійну правничу допомогу до нуля і відмовити стороні стягувача у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, від представника стягувача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, вивчивши заяву представника стягувача про ухвалення додаткового судового рішення та додатки до неї, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Як убачається з матеріалів справи, до закінчення розгляду скарги ОСОБА_1 в матеріалах справи були наявні повноваження представника стягувача адвоката Корнієнко С.В. на представлення інтересів ОСОБА_2 у вигляді ордеру на надання правничої (правової) допомоги та копії свідоцтва про на заняття адвокатською діяльністю.

Будь-яких документів, які б підтверджували понесення стягувачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката та їх розмір матеріали справи не містити, відповідно постановляючи кінцеве рішення у справі в суду не було підстав для розподілу судових витрат стягувача на професійну правничу допомогу.

До заяви про ухвалення у справі додаткового судового рішення представником стягувача додано копію договору (угоди) №30/01 про надання правничої допомоги від 30.01.2024 року, копію додаткової угоди №17/10 від 17.10.2024 року (якою погоджено гонорар успіху адвоката в сумі 3000,00 грн.), детальний опис робіт (наданих адвокатських послуг) від 04.12.2024 року та копію акту виконаних робіт по наданню правничої допомоги на суму 11000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Поряд із цим, частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що жодна заява/клопотання сторони стягувача по суті справи чи з процесуальних питань, які були подані до закінчення розгляду справи, не містила заяви про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та на підтвердження їх розміру будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Розглядаючи заяву представника стягувача про ухвалення у справі додатково рішення суд переслухав звукозаписи судових засідань у справі, які відбулись 17.10.2024 року та 03.12.2024 року та встановив, що представник стягувача не робив і усної заяви про те, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів після ухвалення у справі судового рішення.

За відсутності такої заяви стягувач/представник стягувача мав подати докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу до закінчення розгляду справи і виходу суду до нарадчої кімнати та відповідно заявити про їх стягнення зі скаржника/боржника, однак цієї процесуальної дії сторона стягувача не вчинила, при цьому згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У можливості здійснення зазначених процесуальних дій сторона стягувача не була обмежена і мала час до постановлення ухвали за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 для подання доказів понесення судових витрат і заявлення про їх стягнення зі скаржника або для подання суду заяви у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про те, що докази розміру витрат стягувача на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Аналіз положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України вказує на те, що зазначена норма цивільного процесуального закону чітко визначають можливість здійснення розподілу судових витрат після ухвалення у справі кінцевого судового рішення лише у разі якщо до закінчення розгляду справи (ураховуючи, що розгляд скарги не передбачає проведення судових дебатів) сторона зробила заяву про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після постановлення ухвали суду за наслідками розгляду скарги.

Ураховуючи, що зміст жодних матеріалів судової справи відповідної заяви не містить, як і не було заявлено відповідної заяви усно в судовому засіданні до виходу суду в нарадчу кімнату, безпідставними є вимоги сторони стягувача про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення зі скаржника витрат стягувача на отримання правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 133, 137, 141, 270, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника стягувача про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександр Дмитрович, стягувач: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 26.02.2025 року.

Суддя -