ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 757/7499/17-ц

провадження № 61-5099св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Ситнік О. М.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

стягувач ? LUMIL INVESTMENTS LLP,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравчук Алла Сергіївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року у складі колегії суддів Мостової Г. І., Березовенко Р. В., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У лютому 2017 року Камерін Інвестментс ЛЛП (CAMERIN INVESTMENTS LLP), Саннекс Інвестментс ЛЛП (SUNNEX INVESTMENTS LLP), Тамплемон Інвестментс ЛЛП (TAMPLEMON INVESTMENTS LLP), Берліні Комершіал ЛЛП (BERLINІ COMMERCIAL LLP), Луміл Інвестментс ЛЛП (LUMIL INVESTMENTS LLP), Софінам Інвестментс ЛЛП (SOFINAM INVESTMENTS LLP) (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), яке змінило найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), Міністерства фінансів України, ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, у якому просили зобов`язати відповідачів:

- виконувати умови договору (депозитний договір від 04 червня 2014 року

№ 5/CY031Т), укладеного з компанією Камерін Інвестментс ЛЛП (Camerin Investments LLP), у здійсненні нею прав користування, володіння та розпорядження грошовими коштами, розміщеними на кореспондентських, поточних, карткових, депозитних (вкладних) чи будь-яких інших рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або у Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, але не виключно, грошовими коштами, розміщеними на рахунку № НОМЕР_1 ;

- виконувати умови всіх договорів (депозитні договори від 03 квітня 2012 року

№ 1/CY0424 та від 20 квітня 2012 року № 2/CY0424), укладених з компанією Саннекс Інвестментс ЛЛП (Sunnex Investments LLP), у здійсненні нею прав користування, володіння та розпорядження грошовими коштами, розміщеними

на кореспондентських, поточних, карткових, депозитних (вкладних) чи будь-яких інших рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або у Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, але не виключно, грошовими коштами, розміщеними

на рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ;

- виконувати умови всіх договорів (депозитні договори від 03 квітня 2012 року

№ 1/CY042K та від 20 квітня 2012 року № 2/CY042K), укладених

з компанією Тамплемон Інвестментс ЛЛП (Tamplemon Investments LLP),

у здійсненні нею прав користування, володіння та розпорядження грошовими коштами, розміщеними на кореспондентських, поточних, карткових, депозитних (вкладних) чи будь-яких інших рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або в Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, але не виключно, грошовими коштами, розміщеними на рахунках № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ;

- виконувати умови договору (депозитний договір від 05 травня 2014 року

№ 3/CY06HR), укладеного з компанією Берліні Комершіал ЛЛП (Berlinі Commercial LLP), у здійсненні нею прав користування, володіння та розпорядження грошовими коштами, розміщеними на кореспондентських, поточних, карткових, депозитних (вкладних) чи будь-яких інших рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або у Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, але не виключно, грошовими коштами, розміщеними на рахунку № НОМЕР_6 ;

- виконувати умови договору (депозитний договір від 05 травня 2014 року № 4/CY00MX), укладеного з компанією Луміл Інвестментс ЛЛП (Lumil Investments LLP), у здійсненні нею прав користування, володіння та розпорядження грошовими коштами, розміщеними на кореспондентських, поточних, карткових, депозитних (вкладних) чи будь-яких інших рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або у Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, але не виключно, грошовими коштами, розміщеними на рахунку № НОМЕР_7 ;

- виконувати умови договору (депозитний договір від 05 травня 2014 року № 4/CY03J5), укладеного з компанією Софінам Інвестментс ЛЛП (Sofinam Investments LLP), у здійсненні нею прав користування, володіння та розпорядження грошовими коштами, розміщеними на кореспондентських, поточних, карткових, депозитних (вкладних) чи будь-яких інших рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або у Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, але не виключно, грошовими коштами, розміщеними на рахунку № НОМЕР_8 .

У лютому 2017 року позивачі подали спільну заяву про забезпечення їх позову, яка обґрунтована існуванням ризиків списання та втрати грошових коштів, розміщених на їхніх депозитних рахунках.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Встановлено обов`язок, у тому числі, але не виключно, ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо належного виконання умов договорів (зокрема, але не виключно: депозитний договір від 04 червня 2014 року № 5/CY031Т, депозитний договір від 03 квітня 2012 року № 1/CY0424, депозитний договір від 20 квітня 2012 року № 2/CY0424, депозитний договір від 03 квітня

2012 року № 1/CY042K, депозитний договір від 20 квітня 2012 року № 2/CY042K, депозитний договір від 05 травня 2014 року № 3/CY06HR, депозитний договір

від 05 травня 2014 року № 4/CY00MX, депозитний договір від 05 травня 2014 року № 4/CY03J5), які укладені з позивачами, у тому числі, але не виключно, у частині виконання зобов`язань щодо нарахування та виплати відсотків (процентів)

за депозитними (вкладними) рахунками цих осіб, а також користування/розпорядження/повернення/виплати грошових коштів, розміщених на кореспондентських, депозитних, поточних, карткових чи будь-яких інших рахунках цих осіб у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або у Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» до вирішення по суті спору.

Заборонено ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» вчиняти будь-які дії щодо зупинення/блокування/припинення готівкових та/або безготівкових операцій та/або невиконання платіжних доручень/розпоряджень (документів) чи щодо іншого обмеження користування/володіння/розпорядження грошовими коштами, розміщеними на кореспондентських, депозитних, поточних, карткових рахунках позивачів, відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або у Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», до вирішення по суті спору.

Заборонено ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» без окремої письмової згоди, платіжного доручення (документа) позивачів здійснювати списання/перерахування грошових коштів чи вчиняти будь-які інші операції

з грошовими коштами, розміщеними на кореспондентських, депозитних, поточних, карткових чи будь-яких інших рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або

у Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», у тому числі, але не виключно, дії щодо їх списання, обміну, зарахування, переказу, перерахування, а також внесення змін щодо їх обліку, приймати (використовувати) вказані кошти як засіб платежу

за цінні папери (акції), розпоряджатися ними в будь-який інший спосіб

до вирішення по суті спору.

Заборонено ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» утримуватися від виконання договорів (зокрема, але не виключно: депозитний договір від 04 червня 2014 року № 5/CY031Т, депозитний договір від 03 квітня

2012 року № 1/CY0424, депозитний договір від 20 квітня 2012 року № 2/CY0424, депозитний договір від 03 квітня 2012 року № 1/CY042K, депозитний договір

від 20 квітня 2012 року № 2/CY042K, депозитний договір від 05 травня 2014 року

№ 3/CY06HR, депозитний договір від 05 травня 2014 року № 4/CY00MX, депозитний договір від 05 травня 2014 року № 4/CY03J5), укладених з позивачами,

до вирішення спору по суті.

Надходження скарги та її короткий зміст

У травні 2020 року до Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга АТ КБ «ПриватБанк» на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравчук А. С. (далі - державний виконавець), у якій просило суд:

? визнати неправомірними дії державного виконавця Кравчук А. С. з відкриття провадження № НОМЕР_9 з примусового виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову у справі № 757/7499/17-ц;

? скасувати постанову державного виконавця Кравчук А. С. від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 (невід`ємною частиною якої є постанова від 22 квітня 2020 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних)) із примусового виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову у справі № 757/7499/17-ц.

Скаргу мотивовано тим, що виконавче провадження № НОМЕР_9 відкрито

з порушенням положень статті 16 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відкрито за заявою, до якої не додано документів на підтвердження повноважень осіб, які її підписали, а також документів, що підтверджують процесуальну дієздатність та факт існування такої іноземної особи як LUMIL INVESTMENTS LLP, що свідчить про порушення державним виконавцем Кравчук А. С. вимог закону під час відкриття виконавчого провадження, а тому постанова від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження

№ НОМЕР_9 (невід`ємною частиною якої є постанова від 22 квітня 2020 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних)) із примусового виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову у справі № 757/7499/17-ц підлягає скасуванню, що стало підставою для звернення до суду із вказаною скаргою.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні скарги АТ КБ «ПриватБанк» на дії державного виконавця

Кравчук А. С.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що АТ КБ «ПриватБанк» не надало суду будь-яких доказів на підтвердження неналежного оформлення документа про представництво інтересів стягувача, а посилання на те, що матеріали виконавчого провадження та заяви на примусове виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року не містять документів, що підтверджують процесуальну дієздатність та факт існування такої іноземної особи як LUMIL INVESTMENTS LLP, ґрунтуються на припущеннях скаржника.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2023 року скасовано

та ухвалено нове судове рішення.

Скаргу АТ КБ «ПриватБанк» в частині вимог про визнання неправомірними

дій державного виконавця Кравчук А. С. щодо відкриття виконавчого провадження

№ НОМЕР_9 та скасування постанови від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 - залишено без розгляду.

Скаргу АТ КБ «ПриватБанк» в частині вимог про скасування постанови державного виконавця Кравчук А. С. від 22 квітня 2020 року залишено без задоволення.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази одержання АТ КБ «ПриватБанк» судової повістки (повідомлення) про судове засідання, призначеного на 09 лютого 2023 року, а з урахуванням вимог пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує апеляційну скаргу такою підставою.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та частково задовольняючи вимоги апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції керувався тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 02 жовтня 2019 року № НОМЕР_9 державним виконавцем направлена AT КБ «ПриватБанк» (том 8, а. с. 78) та отримана останнім 02 жовтня 2019 року за вхідним номером 887277, про що свідчить вхідний штамп товариства на супровідному листі (том 8, а. с. 83). Отже, з 02 жовтня 2019 року AT КБ «ПриватБанк» було відомо про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 за заявою стягувача LUMIL INVESTMENTS LLP про примусове виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову.

Зі скаргою на дії державного виконавця про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови державного виконавця від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження боржник звернувся лише 07 травня 2020 року (том 12, а. с. 30), тобто поза межами десятиденного строку на таке оскарження і не звертався до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку, що є підставою для залишення вимог скарги в цій частині без розгляду.

Також апеляційний суд вказав, що оскільки скарга AT КБ «ПриватБанк» у частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 та скасування постанови від 02 жовтня 2019 року залишена без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку на її оскарження, то не підлягають задоволенню і вимоги скарги в частині вимог про скасування постанови державного виконавця від 22 квітня 2020 року, яка є невід`ємною частиною постанови від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

05 квітня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк», засобами поштового зв`язку, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року у цій справі, у якій заявник, посилаючись

на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року

і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що 27 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк»

з відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) у мережі Інтернет отримано інформацію, що 22 квітня 2020 року державний виконавець прийняла у ВП № НОМЕР_9 постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, відповідно до якої на виконання постанови № НОМЕР_9 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 21 квітня 2020 року внесені реєстраційні зміни та зазначено правильно стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_9.

Відповідно до пункту 2 постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних

від 22 квітня 2020 року така постанова є невід`ємною частиною постанови

про відкриття виконавчого провадження від 02 жовтня 2019 року та інших постанов, прийнятих у виконавчому провадженні № НОМЕР_9.

Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, банк виявив, що фактично виконавче провадження № НОМЕР_9 було відкрито і здійснювалося державним виконавцем за відсутності будь-якого документального підтвердження повноважень осіб, які звернулися із заявою про відкриття виконавчого провадження, зокрема на представництво інтересів компанії LUMIL INVESTMENTS LLP, та за відсутності документів, які підтверджують правосуб`єктність LUMIL INVESTMENTS LLP за відповідним іноземним законом.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що саме постанова державного виконавця від 22 квітня 2020 року, якою змінено зміст постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 від 02 жовтня 2019 року, стала підставою для звернення банку зі скаргою на дії державного виконавця.

Провадження у суді касаційної інстанції

26 квітня 2024 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Підставою відкриття касаційного провадження є частина друга статті 389 ЦПК України.

У вересні 2024 року на адресу Верховного Суду надійшли витребувані матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 25 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Інші учасники справи не скористалися правом на подання до Верховного Суду відзиву на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами, щодо скарги на дії державного виконавця

Суди встановили, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року заяву позивачів CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP про забезпечення позову задоволено.

27 вересня 2019 року стягувач LUMIL INVESTMENTS LLP звернувся з заявою про примусове виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову.

02 жовтня 2019 року державний виконавець Кравчук А. С. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 з примусового виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову, згідно з якою стягувачем у виконавчому провадженні № НОМЕР_9 є Антрі Лампру (фізична особа), боржником - AT КБ «ПриватБанк».

Постановою начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І. за результатами перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_9 від 21 квітня 2020 року зобов`язано державного виконавця привести у відповідність виконавче провадження шляхом внесення реєстраційних змін із зазначенням правильного стягувача у виконавчому провадженні - LUMIL INVESTMENTS LLP.

Постановою державного виконавця Левіцької А. С. від 22 квітня 2020 року внесено зміни (доповнення до реєстраційних даних) у виконавчому провадженні № НОМЕР_9, та зазначено правильно стягувача - LUMIL INVESTMENTS LLP.

27 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» з відомостей з АСВП стало відомо, що 22 квітня 2020 року державний виконавець Кравчук А. С. прийняла у виконавчому провадженні № НОМЕР_9 постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних.

07 травня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Печерського районного суду міста Києва із скаргою на дії державного виконавця.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту першого частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених

у частині третій цієї статті.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав

та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин

і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на таке.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Пункт 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За абзацом третім частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки,

про що виноситься відповідна постанова.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду зі скаргою) до суду зі сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин першої, другої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З урахуванням приписів статей 447, 449 ЦПК України та частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20 (провадження № 12-23гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному частиною третьою статті 74 Закону № 1404-VIII, не позбавляє стягувача можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду, що передбачено частиною першою статті 74 зазначеного Закону та частиною першою статті 339 ГПК України. Такий захист має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд (пункт 8.33).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок щодо застосування статті

449 ЦПК України та вказано, що строки звернення до суду із скаргою у порядку статті 447 ЦПК України є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зазначено, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав

та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

У справі, що переглядається:

- 02 жовтня 2019 року державний виконавець Кравчук А. С. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 з примусового виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову;

- постановою начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І. за результатами перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_9 від 21 квітня 2020 року зобов`язано державного виконавця привести у відповідність виконавче провадження № НОМЕР_9 шляхом внесення реєстраційних змін із зазначенням правильного стягувача у виконавчому провадженні - LUMIL INVESTMENTS LLP;

- постановою державного виконавця Левіцької А. С. від 22 квітня 2020 року внесено зміни (доповнення до реєстраційних даних) у виконавчому провадженні № НОМЕР_9, та зазначено правильно стягувача - LUMIL INVESTMENTS LLP;

- 27 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» з відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження за адресою в мережі Інтернет отримало інформацію,

що 22 квітня 2020 року державним виконавцем прийнято у виконавчому провадженні № НОМЕР_9 постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних;

- 07 травня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Печерського районного суду міста Києва з даною скаргою на дії державного виконавця.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 02 жовтня 2019 року державним виконавцем була направлена

AT КБ «ПриватБанк» (том 8, а. с. 78) та отримана товариством 02 жовтня 2019 року за вхідним номером 887277, про що свідчить вхідний штамп товариства на супровідному листі (том 8, а. с. 83), дійшов висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» пропустило визначений частиною першою статті 449 ЦПК України десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця і не заявляло клопотання про поновлення цього пропущеного процесуального строку з поважних причин.

У судовому засіданні апеляційного суду 14 лютого 2024 року з`ясовувалася наявність клопотання про поновлення процесуального строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що станом на дату відкриття виконавчого провадження 02 жовтня 2019 року були відсутні підстави для оскарження дій/бездіяльності державного виконавця, зазначені у скарзі. Водночас АТ КБ «ПриватБанк» оскаржив постанову про відкриття виконавчого провадження від 02 жовтня 2019 року з урахуванням постанови про зміну особи стягувача від 22 квітня 2020 року, яка є її невід`ємною частиною, та про яку заявник дізнався 27 квітня 2020 року, тому звернувся зі скаргою до суду в межах десятиденного строку.

Крім того, представник АТ КБ «ПриватБанк» пояснив, що відсутність клопотання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця з наведенням поважності причин для його поновлення пов`язана з тим, що АТ КБ «ПриватБанк» вважав, що звернувся до суду з дотриманням вказаного строку.

Оцінюючи наведені вище доводи та пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк», апеляційний суд вказав, що у порушення вимог статей 126, 127 ЦПК України зі скаргою на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження заявник звернувся 07 травня 2020 року, тобто з пропуском десятиденного строку на таке оскарження, однак із клопотанням про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця з наведенням поважності причин для його поновлення до суду не звертався.

У постанові державного виконавця про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 22 квітня 2020 року вказано, що на підставі статей 8, 18 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 1.4 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), внесено реєстраційні зміни та зазначено правильно стягувача згідно з виконавчим документом - LUMIL INVESTMENTS LLP (пункт 1).

Постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних є невід`ємною частиною постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 жовтня 2019 року, постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення судового збору від 02 жовтня 2019 року, постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 02 жовтня 2019 року, постанови про накладення штрафу від 16 жовтня 2019 року, постанови про накладення штрафу від 30 жовтня 2019 року, постанови про передачу виконавчого провадження від 09 січня 2020 року, постанови про прийняття виконавчого провадження від 09 січня 2020 року (пункт 2). У пункті 4 постанови від 22 квітня 2020 року також вказано, що постанови може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, постанова державного виконавця про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 22 квітня 2020 року як результат відповідних дій посадової особи органу державної виконавчої служби та як процесуальний документ, прийнятий державним виконавцем за результатами перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_9 від 21 квітня 2020 року, є невід`ємною частиною постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 жовтня 2019 року.

З матеріалів справи відомо, що АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись суду із скаргою на дії державного виконавця, зазначало, що предметом скарги є постанова від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 з урахуванням змін, внесених саме постановою державного виконавця від 22 квітня 2020 року.

Крім того, скарга обґрунтована невідповідністю, на думку заявника, дій державного виконавця вимогам закону, зважаючи на те, що стягувачем у виконавчому провадженні № НОМЕР_9 було визначено LUMIL INVESTMENTS LLP шляхом внесення відповідних реєстраційних змін постановою від 22 квітня 2020 року.

Водночас апеляційний суд, переглядаючи справу, зазначив, що оскільки скарга АТ КБ «ПриватБанк» у частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови від 02 жовтня 2019 року залишена без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку на її оскарження та за відсутності клопотання банку про його поновлення, то не підлягає задоволенню і скарга в частині вимог про скасування постанови державного виконавця від 22 квітня 2020 року.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції не врахував, що постанова від 22 квітня 2020 року є невід`ємною частиною постанови від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження, а тому підлягають перевірці дії державного виконавця щодо прийняття постанови від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження (невід`ємною частиною якої є постанова від 22 квітня 2020 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних)) у частині її законності та обґрунтованості.

За наведених обставин колегія суддів вважає передчасним висновок апеляційного суду про те, що скарга АТ КБ «ПриватБанк» у частині вимог про скасування постанови державного виконавця від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9, невід`ємною частиною якої є постанова від 22 квітня 2020 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних, підлягає залишенню без розгляду, а у частині вимог скарги про скасування постанови від 22 квітня 2020 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних - залишенню без задоволення, оскільки апеляційний перегляд повинен відбуватися з урахуванням усіх доводів апеляційної скарги та наданням оцінки в їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи скарги щодо прийняття державним виконавцем постанови від 02 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9, невід`ємною частиною якої є постанова від 22 квітня 2020 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних, тому касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова апеляційного суду як така, що не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами частини другої статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду прийнята без додержання норм процесуального права, тому колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що справа передається на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

О. М. Ситнік