Справа № 163/949/24 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А.
Провадження № 22-ц/802/230/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Шевчук Л.Я.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з додатковою відповідальністю «Cтрахова компанія «Гардіан», про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулась до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано тим, що 23 травня 2022 року у м. Луцьк, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «DAF» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області, в рамках судової справи №161/6438/22 від 08.06.2022, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Lexus» державний номерний знак НОМЕР_3 , який на підставі Договору добровільного страхування був застрахований у Позивача. 24 травня 2022 року, власник транспортного засобу «Lexus» державний номерний знак НОМЕР_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (Позивача) із Заявою про настання випадку, що має ознаки страхового, по договору страхування КАСКО №AM168749. Позивач на підставі Страхового акту №18705/1; Страхового акту №18705/2, враховуючи Рахунком №KC000001319 від 27.05.2022 р., та Рахунок-Фактуру №00000377 від 10.06.2022р., здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 89 774 (вісімдесят дев?ять тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 46 коп. Під час дослідження страхового випадку, стало відомо, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу «DAF» державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № НОМЕР_4 в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан». Позивач звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» із Вимогою в порядку суброгації №24090/18705/1 від 09.12.2022. На підставі Вимоги в порядку суброгації №24090/18705/1 від 09.12.2022, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» здійснило виплату у розмірі 38945 грн. 05 коп.

Вказує, що станом на момент подання позову сума, яка підлягає відшкодуванню становить 50 829 грн. 41 коп., яка розраховується наступним чином: 89 774 грн. 46 коп. - 38 945 грн. 05 коп (виплата страхової компанія Відповідача) = 50 829 грн. 41 коп.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 50 829 грн 41 коп. майнової шкоди заданої внаслідок ДТП.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, позивач подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Судом встановлено, що 23 травня 2022 року по вулиці Д. Гордіюк в місті Луцьк Волинської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAF TE95xF», номерний знак НОМЕР_5 , зі спеціалізованим причепом «BODEX KIS 3WS», н.з. НОМЕР_6 яким керував ОСОБА_1 та автомобілем «Lexus ES250», номерний знак НОМЕР_7 , яким керував ОСОБА_4 .

Власником автомобіля «DAF TE95xF», номерний знак НОМЕР_5 , та спеціалізованого причепа BODEX KIS 3WS, н.з. НОМЕР_6 , є ОСОБА_5 , автомобіля «Lexus ES250», номерний знак НОМЕР_7 ОСОБА_2 .

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. За змістом даної постанови ОСОБА_1 23.05.2022 о 19 год 41 хв у м.Луцьк по вул. Д. Гордіюк, керуючи транспортним засобом марки DAF ТЕ95xF, н.з. НОМЕР_2 , зі спеціалізованим причіпом BODEX KIS 3WS, н.з. НОМЕР_6 , не був уважним, при перестроюванні з лівої смуги на праву не надав переваги в русі транспортному засобу марки Lexus ES250, н.з. НОМЕР_1 , який рухався праворуч під керуванням водія ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.3 ПДР України, що кваліфіковано за ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

На момент настання страхового випадку транспортний засіб Lexus ES250, н.з. НОМЕР_1 на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.168749 був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Транспортний засіб «DAF TE95xF», номерний знак НОМЕР_5 , зі спеціалізованим причепом «BODEX KIS 3WS», н.з. НОМЕР_6 на підставі Полісу № АР/6129742 був застрахований у ТДВ «Cтрахова компанія «ГАРДІАН».

ОСОБА_4 , як учасник ДТП подав заяву про настання випадку, що має ознаки страхового № 24090.

Відповідно до страхового акту каско №18705/1, страхового акту каско №18705/2, платіжного доручення № 0077298 від 31.05.2022, платіжного доручення № 3103 від 15.06.2022 ОСОБА_4 виплачено 89774,46 гривень страхового відшкодування.

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в порядку суброгації звернулося до ТДВ «СК «Гардіан» про відшкодування страхової виплати, що стверджується вимогою в порядку суброгації № 24090/18705/1 на суму 89774,45 грн.

При цьому як вбачається з довідки ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ПРАТ 10.03.2023 року отримало від ТДВ «СК «Гардіан» 38945,05 грн по справ і№18705, договір АМ.168749.( а.с 41).

Листом від 16.10 2023 року, адресованим ОСОБА_1 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» запропонувало сплатити 50829,41 грн , непогашеної суми завданого збитку (а.с 43).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже Великою Палатою Верховного Суду вже сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до Полісу №АР/ 6129742 розмір страхової суми забезпеченого транспортного засобу DAF TE95xF», номерний знак НОМЕР_5 - 130 тисяч гривень за шкоду завдану майну.

Відповідно до страхового акту каско №18705/1, страхового акту каско №18705/2, платіжного доручення № 0077298 від 31.05.2022, платіжного доручення № 3103 від 15.06.2022 ОСОБА_4 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила 89774,46 гривень страхового відшкодування.

Відтак сума 89774,46 покривається лімітом страхової суми передбаченої страховими полісами Полісу №АР/6129742 та №АР/6129743 ТДВ «Cтрахова компанія «Гардіан».

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» отримавши від ТДВ «Cтрахова компанія «Гардіан» часткове відшкодування в розмірі 38945,05 грн не зажадала від страховика обґрунтування вказаної суми та передчасно звернулась з вимогою до винуватця ДТП.

З огляду на встановлені обставини справи суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що належним відповідачем в даній цивільній справі є ТДВ «СК» Гардіан», який зобов`язаний відповідати в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілих, як це було обумовлено відповідно Договором страхування та підставно відмовив у задоволені вимог щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Єдиним та основним доводом апеляційної скарги є те, що ТДВ « СК» Гардіан» було виплачено суму страхового відшкодування з врахуванням фізичного зносу транспортного засобу, як це і передбачено спеціальним законом, а відповідно різниця невідшкодованої суми має бути сплачена винуватцем ДТП. Такі доводи апелянта є бездоказовими та спростовуються письмовими доказами, що наявні у справі.

Відповідно до калькуляції №69-D /11/63 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, що виготовлений ФОП ОСОБА_6 на замовлення СК «Гардіан» при визначені вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Lexus ES250, н.з. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23.05.2022 року та зазначені , що така складає 38945,05 грн, було застосовано нульовий коефіцієнт фізичного зносу автомобіля з врахуванням строку експлуатації транспортного засобу, який отримав ушкодження.

Доводи апеляційної скарги про підставність позовних вимог, які заявлені до ОСОБА_1 є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення суду та відсутність підстав для його скасування.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 27 лютого 2025 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» залишити без задоволення.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: