КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
16 січня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,
секретар Цуран С.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Коорльовою Юлією Валеріївною, про ухвалення додаткової постанови по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 404 175,34 дол США, з яких: 400 000 дол США сума боргу (позики) та 4 175,34 дол США три проценти річних від простроченої суми (т. 1 а. с. 195-196зв.).

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2024 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13 956,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 33 500,00 грн. (т. 1 а. с. 207-208).

Постановою Київського апеляційного суду від 11.12.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2024 та додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2024 залишено без змін.

16.12.2024 ОСОБА_1 подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечень на заяву про розподіл судових витрат відповідачем не подавалось.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Положенням статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження справи до суду, який має її розглядати.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частинами 3, 4 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідь судді Нежури В.А., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даною заявою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зазначає, що про понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції ним заявлялось у судовому засіданні до закінчення судових дебатів. До поданої заяви надано:

- копія ордеру серії АІ № 1616597 від 21.05.2024;

- копія Договору про надання правової (правничої) допомоги № 06-0722 від 06.07.2022;

- копія Додаткової угоди № 1, копія Додатку № 1;

- акт надання послуг № 2;

- квитанція відправки та опис.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 137 ІДПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1. розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2. розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі з протилежною стороною). При цьому, норми статей 137, 141 ЦПК України спрямовані саме на захист прав та інтересів учасників судових процесів, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість учасників отримати відшкодування понесених витрат, на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи зазначену норму процесуального права, слід дійти висновку про те, що для відшкодування витрат на правничу допомогу, заявником має бути вчинено дві обов`язкові дії, а саме, до закінчення судових дебатів зробити заяву про відшкодування судових витрат, а в подальшому, надати докази понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, якщо такі докази не було подано під час розгляду справ.

Із матеріалів справи вбачається, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та надано докази на підтвердження понесених судових витрат у визначений процесуальним законом строк.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КІДС ВС від 23.06.2022 у справі 607/4341/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу, а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір понесених судових витрат, за представництво інтересів відповідача у судових засіданнях є досить завищеним з огляду на те, що судові засідання, які відбувались 13.12.2023 та 17.04.2023 тривали близько пів години, а від 31.01.2024 та від 13.03.2024 взагалі по 3 (три) хвилини та 10 (десять) хвилин, тому визначений розмір 7 500,00 грн та 5 000,00 грн за кожне судове засідання є неспівмірним, тобто, заявником не доведено необхідність понесення заявленого розміру задосить короткий час.

При цьому, заперечень з боку відповідача до суду не надходило, у судовому засіданні заявлено не було.

Враховуючи надані заявником докази, співмірність заявленого розміру понесених витрат та наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час зі складністю справи, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення заяви та стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн. понесених судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 141, 270, 382 ІДГІК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Коорльовою Юлією Валеріївною, про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати на надання правничої допомоги у розмірі 20, 000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя - доповідач

Судді