г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/112/22
Номер провадження 2/213/161/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Мазуренка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Гусарової О.С., за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не має самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Універсал Банк», про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся в суд з даним позовом до ОСОБА_2 посилаючись на те, що в грудні 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір позики грошових коштів у розмірі 1950 доларів США, станом на 29.12.2021р. складало 55315,26грн. Істотні умови договору сторони погодили між собою переписуючись в мережі Інтернет через мобільний додаток Viber, оскільки відповідач перебував поза межами України, а саме в Польщі. Відповідач сам звернувся до позивача за позикою, та зобов`язувався повернути їх до 01.03.2021р. та сплатити 8% річних від суми позики. Позивач 29.12.2020р. через систему міжнародних грошових переказів MoneyGram у відділенні АТ «Універсал Банк» було здійснено грошовий переказ №28418413 до країни Польща ОСОБА_2 . Сума переказу становила 1950 доларів США в еквіваленті 55315,26грн. Відповідач до обумовленої дати грошові кошти не повернув. Просила стягнути з відповідача 1950 доларів США, що в еквіваленті на гривні на момент взяття позики становило 55315,26 грн.

Відзив на позов не надавався.

Позивач та представник позивача до суду не з`явились, надано заяву про розгляд справи за відсутності.

Відповідач до суду не з`явився.

12.08.2024р. відкрито провадження у справі

12.10.2024р. вирішено перейти до розгляду справи з викликом сторін.

Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Суду надано скріншоти переписки з особами підписаними «Иван», «Ваня/Брат», додано дані скріншоти в електронному вигляді на диску (а.с.7-10,11). Суд зазначає, що даний доказ не може вважатись належним та допустимим. З вказаних скріншотів неможливо встановити чи дійсно вони стосуються відповідача по справі, чи дійсно ним велась переписка, чи позивач є стороною цієї переписки, в якому додатку велась переписка, номери телефонів учасників переписки, чи це їх номери, аканти, профілі, та чим це підтверджується.

Відповідно до Заяви на відправлення переказу від 29.12.2020р. позивач здійснила відповідачу переказ грошових коштів на суму 1950 доларів США (а.с.12), що є еквівалентом 55315,26 грн (а.с.13). Комісія за здійснення переказу склала 1276,50 грн (а.с.14). Вказане також підтверджується відповіддю АТ Універсал Банк від 14.11.2022р. (а.с.96,98,99,102), також підтверджується виплачено отримувачу 29.12.2020р. Також АТ Універсал Банк надали інформацію, що відповідачу на його картковий рахунок вказаний платіж не надходив (а.с. 102).

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. А також якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у Постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. Таким чином, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка є не лише фактом укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц, від 10 серпня 2022 року у справі № 504/369/18.

В постанові Верховного Суду від 06 серпня 2020 року по справі №607/13993/17 вказано, що досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування ст. 1046, 1047 ЦК України, повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до положень п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06. 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких встановлено письмову форму, не можуть бути підтверджені показаннями свідків

Відповідно до положень ч.3 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

З матеріалів справи, а саме з позовної заяви, вбачається, що позивачем зазначено, що він передав відповідачу 55315,26 гривень без розписок щодо отримання відповідачем зазначених коштів в борг.

По даній справі суду не надано письмового договору позики, не надано розписок, тощо на підтвердження укладання такого договору. Суду надано лише квитанцію про здійснення грошового переказу, що не є підтвердженням надання позики, а лише підтверджує переказ даної суми. Суду не підтверджено що між сторонами укладено договір позики.

Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 247 ч.2, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не має самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Універсал Банк», про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Третя особа що не має самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Універсал Банк», , м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Дата складання повного тексту рішення 19.02.2025р.

Суддя В.В. Мазуренко