Справа №538/2327/24
Провадження по справі №2/538/176/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області, третя особа нотаріус Другої лохвицької державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Від імені ОСОБА_2 заповіти не складалися та не посвідчувалися. Позивачка належним чином прийняла спадщину, подавши до Другої лохвицької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, спадкова справа заведена за №43/2023. Інших спадкоємців немає. До складу спадкового майна входить трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В листопаді 2024 року позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом. Але їй було відмовлено, так як не встановлено факт належності правовстановлюючого документа на майно - квартиру, оскільки у Свідоцтві про право власності на житло прізвища співвласників зазначені через літеру "е", а не "є" - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Дана помилка є технічною в результаті перекладу з російської на українську. Встановлення факту належності Свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надасть можливість позивачці належним чином оформити свої спадкові права після смерті батька.

Позивач в судове засідання не з"явилася, але надіслала заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, але надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи Другої лохвицької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, але надіслав клопотання про розгляд справи без участі нотаріуса.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 30.01.2023 року, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 22 (а.с.8).

До складу спадкового майна входить трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дана квартира належала на праві спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Органом приватизації - Червонозаводською міською Радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 24.03.1995 року, яке зареєстровано Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації в книзі № 8 за реєстровим № 1516 (а.с.20, 21-22).

ОСОБА_2 прийняв спадщину у вигляді 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 фактом спільного проживання з спадкодавцем на день смерті.

Позивачка звернулася до Другої лохвицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , але їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, так як не встановлено факт належності правовстановлюючого документа на майно - квартиру, оскільки за поданими ОСОБА_1 документами для оформлення спадщини не встановлено факт належності документа, що посівідчує право власності спадкодавців на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2023 року № 434/02-31 (а.с.14).

У свідоцтві про право власності на житло, виданому Органом приватизації - Червонозаводською міською Радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 24.03.1995 року, яке зареєстровано Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації в книзі № 8 за реєстровим № 1516 прізвища співвласників зазначені через літеру "е", а не "є" - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Дана помилка є технічною в результаті перекладу з російської на українську "Гузева" - " ОСОБА_4 ", " ОСОБА_5 " - " ОСОБА_4 ".

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На запит суду, в.о. завідувача 2-ї лохвицької державної нотаріальної контори О. Бобир надала відповідь, що у Другій лохвицькій державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №43/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Від його імені заповіти не посвідчувалися. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дочка ОСОБА_1 спадкоємець за законом. Факт її родинних відносин із спадкодавцем доведено. Інших спадкоємів, які прийняли спадщину після його смерті, немає (а.с.34).

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа потрібно позивачу для належного оформлення спадкових прав після смерті батька.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Отже, проаналізувавши всю сукупність письмових доказів по справі, суд приходить до висновку, що є підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців ).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 76, 206, 247, 263-265, 315, 319 ЦПК України, ст. ст. 373, 328, 1216, 1225, 1264, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області, третя особа нотаріус Другої лохвицької державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації - Червонозаводською міською Радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області 24 березня 1995 року, яке зареєстровано Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації в книзі № 8 за реєстровим № 1516 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яке видане на ім"я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , як спадкоємцем за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 59,3 м кв., житловою площею 42,3 м кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Бондарь