Справа № 591/543/24
Провадження № 2/591/99/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Кирионенко В.В.

представника позивачки Вдовіченка О.Л.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Вдовіченка Олександра Леонідовича до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_2 в особі представника адвоката Вдовіченка О.Л. звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 та свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 11 лютого 2006 року по 23 вересня 2022 року.

В шлюбі відповідачем 16 листопада 2021 року було придбано за договором купівлі-продажу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на зазначені обставини, та з урахуванням вимог ст. 60 Сімейного кодексу України, позивачка просить суд визнати за нею право власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2024 року позов залишено без руху.

25 січня 2024 року надано заяву на усунення недоліків.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2024 року у зазначеній справі відкрите загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 27 лютого 2024 року о 13 год. 30 хв.

18 лютого 2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шудренко Т.О. надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що спірна квартира була придбана відповідачем за рахунок одноразової цільової матеріальної допомоги на придбання житла в розмірі 350 000 грн. Вищевказані кошти виділені в якості одноразової цільової матеріальної допомоги для придбання житла учасникам антитерористичної операції та операції об`єднаних сил відповідно до вимог Порядку забезпечення житлом учасників антитерористичної операції на 2016-2021 року, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 07.07.2016 р. 954-МР у редакції рішення Сумської міської ради від 21.10.2020 року №7560-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 07 липня 2016 року №954-МР « Про затвердження Порядку забезпечення житлом учасників антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на 2016-2021 роки» (зі змінами).

Згідно листа Департаменту соціального захисту населення №12.01-27/6253/09 від 07 вересня 2021 року 6 вересня 2021 року на спеціальний рахунок ОСОБА_1 , відкритий у Сумському обласному управління АТ «Ощадбанк» була перерахована одноразова цільова матеріальна допомога на придбання житла в розмірі 350 000 грн.

Згідно п.3.1 вищевказаного договору купівлі-продаже квартири, майно, яке набувається за цим договором буде особистою приватною власністю ПОКУПЦЯ, оскільки набувається за рахунок коштів, які виділені в якості одноразової цільової матеріальної допомоги для придбання житла учасникам антитерористичної операції та операції об`єднаних сил відповідно до вимог Порядку забезпечення житлом учасників антитерористичної операції на 2016-2021 року, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 07.07.2016р. 954-МР у редакції рішення Сумської міської ради від 21.10.2020 року №7560-МР "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 07 липня 2016 року №954-МР " Про затвердження Порядку забезпечення житлом учасників антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на 20162021 роки" (зі змінами); рішення Сумської міської ради від 21 жовтня 2020 року №7551-МР "Про надання одноразової цільової матеріальної допомоги на придбання житла учасникам антитерористичної операції", що підтверджується заявою дружини ПОКУПЦЯ ОСОБА_2 , підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М. від 16.11.2021 року.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач вважає, що вказана квартира придбана ним за рахунок одноразової цільової матеріальної допомоги для придбання житла учасникам антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, не може бути визнана спільною сумісною власністю подружжя.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у вказаній справі в повному обсязі (а.с.26-27).

27 лютого 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 02 квітня 2024 року, о 15 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивачки.

02 квітня 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 07 травня 2024 року, о 09 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивачки.

07 травня 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 27 червня 2024 року, о 13 год. 00 хв. у зв`язку звитребуванням доказів по справі.

Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 у відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2024 року справу прийнято до провадження судді Сидоренко А.П., призначено підготовче засідання на 27 червня 2024 року о 13 год. 00 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 19 вересня 2024 року з викликом сторін у справі.

19 вересня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 18 грудня 2024 року 11 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача.

18 грудня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 24 лютого 2025 року, о 14 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача.

В зазначене судове засідання з`явилися представник позивачки, який позовну заяву підтримав у повному обсязі, та відповідач, який заперечував проти задоволення позову з підстав, що викладені у відзиві на позов.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши думку учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що сторони з 11 лютого 2006 року по 23 вересня 2022 року перебували у шлюбі, що підтверджується копією рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2022 року у справі № 591/3975/22 (а.с. 6).

16 листопада 2021 року між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 16 листопада 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М., зареєстровано в реєстрі № 2289.

Згідно п.3.1 вищевказаного договору, майно, яке набувається за цим договором буде особистою приватною власністю ПОКУПЦЯ, оскільки набувається за рахунок коштів, які виділені в якості одноразової цільової матеріальної допомоги для придбання житла учасникам антитерористичної операції та операції об`єднаних сил відповідно до вимог Порядку забезпечення житлом учасників антитерористичної операції на 2016-2021 року, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 07липя2016року 954-МР у редакції рішення Сумської міської ради від 21 жовтня 2020 року №7560-МР "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 07 липня 2016 року №954-МР " Про затвердження Порядку забезпечення житлом учасників антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на 20162021 роки" (зі змінами); рішення Сумської міської ради від 21 жовтня 2020 року №7551-МР "Про надання одноразової цільової матеріальної допомоги на придбання житла учасникам антитерористичної операції", що підтверджується заявою дружини ПОКУПЦЯ ОСОБА_2 , підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М. від 16 листопада 2021 року(а.с.56-57).

16 листопада 2021 року ОСОБА_2 надала приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Лермонтовій Н.М. заяву, в якій зазначила, що їй відомо про намір її чоловіка ОСОБА_1 придбати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та заявляє, що кошти, які витрачаються ним на придбання вищевказаного майна є його особистою власністю, оскільки грошові кошти, які витрачаються ним на придбання вищезазначеного майна, надані йому за рахунок коштів, які виділені в якостіодноразової цільової матеріальної допомоги для придбання житла учасникам антитерористичної операції та операції об`єднаних сил відповідно до вимог Порядку забезпечення житлом учасників антитерористичної операції на 2016-2021 року, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 07 липня 2016 року 954-МР у редакції рішення Сумської міської ради від 21 жовтня 2020 року №7560-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 07 липня 2016 року №954-МР «Про затвердження Порядку забезпечення житлом учасників антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на 20162021 роки» (зі змінами); рішення Сумської міської ради від 21 жовтня 2020 року №7551-МР «Про надання одноразової цільової матеріальної допомоги на придбання житла учасникам антитерористичної операції».

Вказала, що її права при посвідчені даного договору порушуватися не будуть (а.с. 61).

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Відповідно до частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

У постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 541/2734/16-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 640/13553/14-ц йдеться про те, що правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені в статті 57 СК України, відповідно до пунктів 1-3 частини першої якої особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 СК України - сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них.

Справедливість, добросовісність і розумність відносяться до основних засад цивільного права, згідно з якими здійснюється цивільно-правове регулювання суспільних відносин та які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, шанування прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства, турботи про власні права й інтереси, а також про права та інтереси інших учасників з метою недопущення їх порушення, закріплення можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Справедливість визначається як критерій оцінки міжособистісних відносин у суспільстві і спрямована на ствердження в українській правовій системі принципу верховенства права. Цей принцип є, так званою, межею здійснення учасниками цивільних правовідносин своїх прав і виконання обов`язків, яка відділяє дозволену поведінку від недозволеної, справедливі, добросовісні і розумні дії від вчинків, які не відповідають цим критеріям.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності застосовуються при вирішенні питання щодо урегулювання цивільних правовідносин за відсутності їх нормативного або договірного урегулювання або за наявності такого урегулювання, тоді ці принципи застосовуються одночасно з відповідною цивільно-правовою нормою.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Судове рішення як акт правосуддя повинно ґрунтуватися на принципах справедливості, добросовісності і розумності та ухвалюватися з урахуванням фактичних обставин кожної окремої справи.

При вирішенні справ суди повинні враховувати одну із аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Зазначене відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у справі № 2107/3988/2012 від 14 квітня 2021 року.

Також Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Надаючи приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Лермонтовій Н.М. 16 листопада 2021 року заяву про те, кошти на придбання спірної квартири є приватною власністю відповідача, позивачка висловила свою волю щодо правового режиму цього нерухомого майна. Проте, звертаючись до суду з вказаним позовом з посиланням норми, які регулюють питання спільності майна подружжя, позивачкою допущено суперечливу поведінку.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в особі представника адвоката Вдовіченка Олександра Леонідовича до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення виготовлене 28 лютого 2025 року.

Суддя А.П.Сидоренко