СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3194/25
ун. № 760/456/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (03020, м.Київ, просп.Повітряних Сил, 41) про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 р. адвокат Герасимовська Н.М., яка представляє інтереси позивача, звернулась до Солом`янського районного суду м.Києва із позовом у якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком та встановити факт самостійного виховання та утримання дитини батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 13.01.2025 р. матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

25.02.2025 р. протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передано на розгляд судді Єросовій І.Ю.

Ознайомившись з заявою та доданими матеріалами, суддя виходить з наступного.

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зокрема відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін та інших учасників справи.

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Відповідно до ч.6 ст. 14 ЦПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Однак, у позовній заяві позивачем не з`ясовано та не зазначено відомості про наявність або відсутність у відповідача та третьої особи електронного кабінету. Повідомлення представником позивача про наявність у нього таких відомостей не звільняє його від обов`язку зазначення про наявність або відсутність таких відомостей щодо інших учасників справи.

Частиною першою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог частини третьої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31 березня 1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам заяви щодо її змісту.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Стаття 318 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заявник, звертаючись із вказаною заявою, згідно вимог п.1 ч.1 ст. 318 ЦПК України, не вказує з якою метою він просить встановити вказаний факт та який юридичний наслідок породжує факт від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Зазначення представником позивача про мету встановлення факту, що полягає у майбутньому захисті прав та інтересів дитини, не породжує юридичних наслідків. Таким чином, необхідно зазначити не абстрактну мету встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, а ту, яка породжує настання юридичного наслідку від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Разом із цим, на підставі вимог п.2,3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, заявником не зазначено причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт та відповідних доказів, що підтверджують цей факт.

Так, згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки дану заяву подано з вищезазначеними недоліками, вважаю за необхідне залишити її без руху, визначивши спосіб їх усунення та надавши строк.

Керуючись ст.ст. 76-79, 83, 95, 185, 175, 177, 185 ЦПК України , суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (03020, м.Київ, просп.Повітряних Сил, 41) про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, залишити без руху.

Встановити спосіб усунення недоліків заяви шляхом складання нового тексту заяви для з урахуванням недоліків, визначених в мотивувальній частині ухвали.

Надати заявнику строк на усунення недоліків заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Повідомити заявника, що в разі неусунення недоліків у зазначений строк, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю.Єросова