Справа № 211/7617/24
Провадження № 4-с/211/2/25
У Х В А Л А

іменем України

03 березня 2025 року

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Костенко Є.К.,

за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

представника скаржника ОСОБА_3 ,

представника виконавчої служби Маслової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маслової Ольги Володимирівни, стягувач: Кредитна Спілка «СОЮЗ-ДНІПРО» на дії/бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії заступника начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маслової Ольги Володимирівни у виконавчому провадженні №48282121 з примусового виконання виконавчого листа №211/99/15-ц, виданого 19.06.2015 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

В обґрунтування скарги вказує, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи через трудове каліцтво, крім того, отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника. В АТ «Ощадбанк» має відкриті рахунки: НОМЕР_1 , на який надходять пенсійні виплати та 79224946, який використовується для отримання регресних виплат та субсидії.

На початку грудня 2024 року скаржниці стало відомо, що на ці два рахунки накладено арешт згідно з постановою державної виконавчої служби, що було підтверджено банком та державним виконавцем.

За огляду на те, що обидва рахунки є рахунками зі спеціальним режимом використання, просить скасувати арешт та повернути стягнуті кошти, оскільки він накладений на кошти, арешт яких заборонено законом.

Крім того, оскільки у провадженні Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває два виконавчі провадження НОМЕР_8 та НОМЕР_9, які виконуються окремо, ОСОБА_1 вважає, що державним виконавцем допущено бездіяльність щодо не об`єднання їх в єдине зведене провадження.

У судовому засіданні скаржник та її представник скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав в ній наведених. Пояснили, що на вказані рахунки надходили кошти виключно у виді пенсії та призначені у зв`язку з трудовим каліцтвом. При накладанні арешту державний виконавець не пересвідчилася в режимі цих рахунків та не подала запит до АТ «Ощадбанк». Повідомили, що боржник звертався до виконавця з метою скасування арешту майна, однак безрезультатно, що стало приводом до звернення в судовому порядку. Крім того, зазначили, що через бездіяльність державної виконавчої служби незаконно продовжують бути відкритими два виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , які не об`єднані в одне провадження, що є порушенням Закону Українни «Про виконавче провадження».

Заступник начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маслова О.В. заперечувала щодо скарги та скасування постанови, посилаючись на наступне. Виконавчий лист про стягнення з боржника заборгованості виданий судом у 2015 році і тривалий час не виконується. Заборгованість значна, 55133,26 грн., на теперішній час стягнуто лише незначну її частину. Боржником не вчинено жодної із дій на погашення заборгованості за виконавчим листом. Одночасно, з`ясовано, що у ОСОБА_1 є поточні рахунки. У зв`язку з цим, в тому числі і на рахунки, про які зазначає скаржник, накладено арешт. Інформації від банку про те, що це рахунки з цільовим призначенням «соціальні виплати» державний виконавець не отримував. Арешт може бути знятий тоді, коли буде підтверджено, що це рахунки зі спеціальним режимом використання. Щодо неприйняття рішення про об`єднання виконавчих проваджень зазначає, що станом на момент розгляду даної скарги вже винесено постанову та провадження об`єднані. З цих підстав просив відмовити у скарзі.

Поза межами судового засідання 12.02.2025 скаржником подано заяву про збільшення вимог та доповнено скаргу новими вимогами до державного виконавця.

У судовому засіданні 03.03.2025 судом повернуто заяву від 12.02.2025 скаржнику без розгляду, оскільки вона подано з порушеннями процесуального законодавства.

Так, Розділ VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України не передбачає, що під час розгляду скарги обсяг вимог може бути збільшений або змінені підстави чи предмет розгляду скарги. Разом із цим, подана заява від 12.02.2025 фактично містить нові вимоги, які заявник пов`язує з діями чи бездіяльністю державного виконавця, що фактично є новою скаргою, що може бути реалізовано в межах звернення з іншою скаргою в новому судовому провадженні. Крім того, якщо, навіть, керуватися загальними засадами цивільного судочинства, то відповідно до ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Вказаних доказів суду надано не було. Більш того, п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Заява від 12.02.2025 була скерована до суду після закінчення стадії дослідження матеріалів, доданих до скарги, тобто вже після першого судового засідання, а, отже, така заява не може бути прийнята судом до розгляду.

Про зазначені обставини судом 03.03.2025 було у судовому засіданні роз`яснено скаржникові та його представникам та зазначено про можливість подання нової скарги, якщо особа вважає, що діями/бездіяльністю державного виконавця порушуються її права.

Заслухавши скаржника та її представника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні НОМЕР_8 перебуває виконавчий лист №211/99/15-ц, виданий 19.06.2015 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача - Кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» заборгованості за кредитним договором в сумі 54587,39 грн. та судового збору - 545,87 грн. Стягненню підлягає загальна сума 55133,26 грн.

03.12.2024 заступником начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Масловою О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Як передбачено ч. 1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

За змістом ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення на які заборонено.

Статтею 68 Закону передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів / електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Враховуючи зазначене, вчинення виконавчих дій не повинно призводити до порушення Конституційних положень, згідно з якими громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та і інших випадках, передбачених законом.

Верховний Суд у Постанові від 03.10.2019 у справі № 642/6675/18 посилається на рішення Конституційного суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009, де чітко зазначається, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7,22,46,58,68 Конституції України. Конституційні права і свободи громадян України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та /або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 від 22.09.2016 серії

НОМЕР_3 ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком та особою з інвалідністю ІІ групи. Причиною інвалідності зазначено трудове каліцтво.

Листом відділу з питань відрахувань з пенсій, житлових субсидій та пільг управління з питань виплати пенсій, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.12.2022 №0400-010507-5/122160 підтверджено, що у виконавчому провадженні НОМЕР_8 проводиться стягнення з пенсії ОСОБА_1 .

Враховуючи дані обставини суд має обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 є отримувачем пенсії та соціальних виплат у зв`язку з трудовим каліцтвом, а отже їх отримання здійснюється через установи банку, тому арешт на ці рахунки унеможливлює отримання нею пенсії та соціальної виплати у зв`язку з трудовим каліцтвом, що фактично може позбавити останню засобів до існування та призвести до порушення прав скаржника.

Як вбачається із постанови про арешт коштів боржника від 03.12.2024, державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Тобто постанова містить вказівку про нерозповсюдження її дії на спеціальні рахунки або кошти, арешт яких забороняється.

З 22 березня 2022 року набрав чинності Закон України №2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким вказаний розділ доповнено пунктом 10-2 наступного змісту: «…Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: … 3) припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації) …».

За ухвалою суду було витребувано інформацію від АТ «Державний ощадний банк України».

З наданої суду відповіді від 06.01.2025 №46/1211/1583/2026/БП вбачається, що у АТ «Державний ощадний банк України» відкрито 4 рахунки на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме: № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 .

Дані рахунки не мають спеціального режиму використання, разом із цим, згідно виписок за цими рахунками вбачається, що ОСОБА_1 з 01.10.2024 по 23.12.2024 отримувала на рахунки № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 виключно пенсійні виплати, субсидії та соціальні виплати.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Враховуючи, що за змістом ч. 1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» арешт та вилучення (списання) коштів є формою звернення стягнення на майно боржника, а наведеним вище п.10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» визначено пряму заборону звернення стягнення на пенсію боржника у період дії воєнного стану, тому суд вважає дій державного виконавця щодо накладання арешту та списання коштів з належного позивачці, як боржнику, пенсійного рахунку протиправними.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що у цій частині скарга повинна бути частково задоволена, а саме знято арешт коштів за рахунками № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , які відкриті у АТ «Державний ощадний банк України» та на які зараховується пенсія та соціальні виплати.

При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд не вбачає порушення в діях державного виконавця в частині прийняття постанови про арешт коштів боржника, оскільки вказані дії відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки саме банк зобов`язаний повідомляти орган ДВС про виявлення спеціальних рахунків, натомість державний виконавець не уповноважений самостійно з`ясовувати статус рахунків боржника, на нього покладається виключно обов`язок скасувати арешт після того, як буде підтверджено спеціальний статус рахунків боржника.

Відносно вимоги про повернення стягнутих коштів в АТ «Ощадбанк» судом було встановлено, що під час винесення оскаржуваної постанови про арешт рахунків боржника державним виконавцем не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки частиною третьою статті 52 цього Закону встановлено, що саме на банк покладено обов`язок перевірити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

На теперішній час, відносно скаржника існують незакінчені виконавчі провадження, які виконуються у примусовому порядку. Стягнуті кошти використовуються саме на забезпечення виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про скасування арешту з рахунків боржника, оскільки вважає, що вони мають статус таких, на які заборонено накладати арешт згідно з вимогами закону, разом із цим, для вирішення питання щодо повернення стягнутих коштів необхідно визначитися з правовою природою таких коштів та наявністю законодавчих заборон на проведення звернення стягнень на них.

Так, ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Крім того, п. 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено додаткову тимчасову заборону, яка полягає у тому, що на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX припиняється звернення стягнення на пенсію, крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації.

Таким чином, оскільки на період воєнного стану в Україні існує заборона на проведення стягнень з пенсій, стягувач є боржником у зв`язку з існуванням кредитної заборгованості, що не належить до виключень, встановлених п. 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що існують підстави для повернення стягнутих з ОСОБА_1 коштів, утриманих з її пенсії.

Також, судом було встановлено, що утримання відбулося і з коштів, перерахованих Пенсійним фондом України як житлової субсидії.

Так, ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти боржника та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Постановою КМУ від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», зі змінами, було затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій (надалі - Положення).

Пункт 3 Положення встановлює, що житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку.

Відповідно до п. 100 Положення визначено, що житлова субсидія надається громадянам у грошовій готівковій формі шляхом перерахування уповноваженим органом коштів на рахунок громадянина, якому призначено житлову субсидію, відкритий в уповноваженому банку, чи виплачується йому готівкою через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання. Громадяни, яким надається житлова субсидія, зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитих житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 6 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою КМУ від 22 липня 2020 року № 632, зі змінами, розмір житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива та скрапленого газу не враховується до середньомісячного доходу.

Отже, суд доходить висновку, що кошти житлової субсидії не є доходами боржника, на які може здійснюватися стягнення в межах виконавчого провадження.

Крім того, за своєю правовою природою кошти житлової субсидії не є коштами, що є власністю боржника, оскільки вони носять цільовий допоміжний характер та підлягають фактичному перерахування протягом місяця на оплату житлово-комунальних послуг їх надавачам. За нецільове використання коштів житлових субсидій, як бюджетних коштів, можливе настання встановленої законодавством відповідальності.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимога скаржника про повернення коштів, утриманих в наслідок арешту рахунків, у вигляді пенсії та житлової субсидії підлягає задоволенню.

Щодо визнання неправомірною бездіяльність заступника начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маслової О.В. відносно не винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень НОМЕР_8 та НОМЕР_9 у зведене, суд зазначає наступне.

За положеннями статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Пунктом 14 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, унормовано, що в разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).

Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчих проваджень при відкритті виконавчого провадження.

Судом було встановлено, що з 02.10.2024 виконавче провадження НОМЕР_8 перебуває на виконанні у заступника начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маслової О.В.

Факт перебування на виконанні у Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчого провадження НОМЕР_9 відносно ОСОБА_1 сторонами не оспорюється та не спростовується.

23.12.2024 заступником начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Масловою О.В. було прийнято постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, згідно з якою було об`єднана виконавчі провадження НОМЕР_9 та НОМЕР_8.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця відносно неприйняття рішення про об`єднання виконавчих проваджень, скарга не підлягає задоволенню, оскільки дане порушення усунуто ДВС добровільно до вирішення скарги по суті.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 48, 59, п.10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», статями 260, 353, 354, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 від 12.02.2025 про збільшення вимог скарги - повернути без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення заяви від 12.02.2025 про збільшення вимог скарги не перешкоджає зверненню з новою скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маслової Ольги Володимирівни, стягувач: Кредитна Спілка «СОЮЗ-ДНІПРО» на дії/бездіяльність державного виконавця, - задовольнити частково.

Зобов`язати заступника начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маслову Ольгу Володимирівну зняти арешт коштів боржника ОСОБА_1 , які є пенсійними та соціальними виплатами, що надходять на рахунки № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , відкриті у АТ «Державний ощадний банк України», на ім`я ОСОБА_1 , яка має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Зобов`язати заступника начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маслову Ольгу Володимирівну повернути стягнуті кошти боржника ОСОБА_1 , які були перераховані їй як пенсія та житлова субсидія, що надходили на рахунки № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , відкриті у АТ «Державний ощадний банк України».

В іншій частині у задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали суду складено і підписано 03 березня 2025 року.

Суддя Є.К.Костенко