Справа №:755/4889/24
Провадження №: 2-п/755/36/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без розгляду

"27" лютого 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року у цивільній справі № 755/4889/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 755/4889/24 за позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

09 лютого 2025 року (вхід. від 10 лютого 2025 року № 7643) представник ОСОБА_1 - адвокат Луцик М.В., звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, оскільки проживає за іншою адресою. Про ухвалення заочного рішення відповідач дізналася після відкриття виконавчого провадження № 76725468 та блокування її карткових рахунків. Для отримання кваліфікованої юридичної допомоги відповідач звернулася до адвоката, який звернувся до суду із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи 12 грудня 2024 року. Адвокат ознайомився з матеріалами справи в приміщенні суду. Стосовно заявлених позовних вимог зазначила, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг. Відповідач фактично проживає за іншою адресою, таким чином, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води за адресою належного їй майна у спірний період не отримувала. Відмовитися від отримання послуг, провести відключення квартири від централізованих мереж не вбачається можливим, оскільки в квартирі проживає відповідач ОСОБА_2 . Доказів користування жилого-комунальними послугами відповідачем ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11 лютого 2025 року заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О..

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2025 року заяву

ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без руху, встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - три (3) дні з дня отримання копії даної ухвали шляхом подачі обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на перегляд заочного рішення та заяви про перегляд заочного рішення у новій редакції.

Частиною п`ятою статті 272 ЦПК України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

При цьому, відповідно до частини шостої статті 272 ЦПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 272 ЦПК України).

Відповідно до довідки про доставку електронного документа від 17 лютого 2025 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2025 року про залишення заяви без руху доставлено до електронного кабінету представника позивача - адвоката Луцик М.В., 17 лютого

2025 року о 18-30 год.

З наведеного слідує, що ухвалу від 14 лютого 2025 року про залишення заяви без руху було вручено ОСОБА_1 18 лютого 2025 року.

20 лютого 2025 року (вхід. від 21 лютого 2025 року № 10168) до суду від представника

ОСОБА_1 - адвоката Луцик М.В., надійшла заява про усунення недоліків, у якій представник на обґрунтування поважності причин пропуску двадцятиденного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення зазначила, що вказану заяву подано з пропуском процесуального строку у зв`язку із технічними збоями у роботі системи «Електронний суд», які не дозволили своєчасно подати заяву про перегляд заочного рішення.

Вивчивши подану заяву про перегляд заочного рішення та заяви про усунення недоліків, судом встановлено таке.

Відповідно до положень статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

При цьому, відповідно до вимог статі 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи № 755/4889/24 встановлено, що 14 серпня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 755/4889/24 за позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено.

Тридцятиденний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення по справі № 755/4889/24 розпочався 15 серпня 2024 року та тривав до 13 вересня 2024 року включно.

12 грудня 2024 року та 13 грудня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Луцик М.В., звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявами про ознайомлення з матеріалами справи № 755/4889/24 в електронному вигляді. На підтвердження повноважень представника долучено ордер про надання правничої допомоги від 09 грудня 2024 року серії АС

№ 1120741, який не містив усіх обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням про ордер на надання правової допомоги від 12 квітня 2019 року № 41, а саме: інформації про особу, якій надається правнича допомога.

Відповідно до розписки про ознайомлення з матеріалами справи, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Луцик М.В., ознайомилася з матеріалами справи особисто у приміщенні суду 10 січня 2025 року.

Таким чином, двадцятиденний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення тривав

з 11 січня 2025 року до 30 січня 2025 року включно.

Заяву про перегляд (скасування) заочного рішення представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Луцик М.В., подано через систему «Електронний суд» ЄСІТС 09 лютого 2025 року, тобто із пропуском встановленого законом процесуального строку.

У поданій заяві представником не наведено обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного двадцятиденного процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

У зв`язку із вказаним ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого

2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Також заявникові зазначено, що заява про перегляд заочного рішення має містити також клопотання відповідача про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року по справі № 755/4889/24.

У заяві про усунення недоліків від 20 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Луцик М.В., зазначає, що пропуск встановленого законом процесуального строку обумовлений нестабільною роботою підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС.

Однак, доказів на підтвердження зазначеного не надає.

Суд звертає увагу представника, що для підтвердження інформації щодо помилок та некоректної роботи системи «Електронний суд», слід звертатися до Адміністратора Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - ДП «Інформаційні судові системи».

Водночас, доказів звернення з повідомленнями про технічні збої у робі електронного кабінету представник не надає.

Суд також враховує, що представник не була позбавлена можливості подати заяву про перегляд заочного рішення засобами поштового зв`язку або безпосередньо до суду згідно робочого графіку суду, що розміщений на офіційному веб-сайті.

Доказів неможливості скористатися альтернативними шляхами подачі відповідної заяви до суду адвокат Луцик М.В. також не надає.

Поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

При вирішенні питання про поновлення строків, суд враховує процесуальну поведінку особи, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку, та їх доведеність, тривалість пропущеного строку, сутність доводів та інші обставини, які мають істотне значення.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у справі від 18 листопада 2020 року № 439/1493/15-ц та у справі від

18 листопада 2020 року № 466/948/19.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», пункт 93, «Сутяжник» проти Росії», пункт

38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та

№ 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Тобто, ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду із відповідним процесуальним документом, а також належного його оформлення.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні скарги/заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемент права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що застосування наслідків спливу процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення не буде мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статті 6 Конвенції, оскільки заявник не позбавлений права повторно звернутися до суду з цієї самою заявою після належного оформлення відповідно до вимог процесуального законодавства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд приходить до висновку, що заявником пропущено строк для звернення до суду із вказаною заявою, що є підставою для залишення її без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 13, 126, 260, 284-286 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Луцик Маргарити Володимирівни, про поновлення пропущеного процесуального строку - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року у цивільній справі № 755/4889/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова