Єдиний унікальний номер справи № 756/5466/21
Провадження №22-ц/824/2754/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року та на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колич Тетяна Василівна, про визнання недійсним договору купівлі- продажу нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири недійсним, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колич Тетяна Василівна про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в березні 2021 року ОСОБА_2 випадково стало відомо, що 27.10.2020 року право власності на подаровану їй ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в 2004 році квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі - продажу від 27 жовтня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колич Т.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 772.

01 червня 2021 року відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 .

23 серпня 2022 року в підготовчому судовому засіданні до справи залучено правонаступника ОСОБА_3 , в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача ОСОБА_4 .

05 квітня 2023 року в підготовчому судовому засіданні, від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про зміну предмету позову.

09 травня 2023 року правонаступником ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено,

- скасовано державну реєстрацію права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 зареєстровану на ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 10 жовтня 2020 року державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. за реєстровим номером №4107;

- скасовано право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.10.2020 року за №38605110, реєстраційний номер нерухомого майна:000;

- визнано договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2 від 27.10.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колич Тетяною Василівною, недійсним;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №54794781 від 27.10.2020 року про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колич Тетяною Василівною;

- стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 911,07 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири недійсним - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю - відмовлено.

18 червня 2024 року до суду від позивача за первісним позовом надійшла заява про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 64160 грн.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто витрати на правничу допомогу у розмірі 64160,00 грн.

30 серпня 2024 року до суду першої інстанції від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року заяву задоволено та скасовано заходи забезпечення позову у даній цивільній справі, застосовані ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року, знято арешт з квартири АДРЕСА_1 .

28 серпня 2024 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року. Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою на рішення суду на підставі ч.1 ст. 358 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга надійшла поза межами строку на апеляційне оскарження і апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Не погоджуючись із ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року, 26 вересня 2024 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, у якій зазначила, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що суд повинен був відмовити у задоволенні заяви позивача про скасування заходів забезпечення позову. У зв`язку з цим просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти рішення, яким відмовити у задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову у справі.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року, 14 жовтня 2024 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, у якій зазначила, що оскаржуване додаткове рішення є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного з`ясування обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення. У зв`язку з цим просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 64 160,00 грн.

Станом на день розгляду справи відзив на апеляційні скарги не надходив.

05 лютого 2025 року на адресу суду від представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

В обґрунтування клопотання адвокат заявив, що у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи для ефективного захисту та представлення інтересів ОСОБА_1 необхідно відкласти розгляд справи. Водночас жодного обґрунтування неможливості ознайомитися з матеріалами справи завчасно, клопотання не містило. На цій підставі колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволені клопотання.

У судове засідання, призначене на 06 лютого 2025 року сторони не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялась.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, зазначив, що витрати на правничу допомогу стягуються на підставі заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та додаткових документів до неї, зокрема договору про надання правової допомоги від 08.04.2021, укладеного між адвокатом Іскоростенським Д.А. та ОСОБА_2 , додатковою угодою №1 від 08.04.2021, актом приймання - передачі від 03.06.2024, платіжними дорученнями на суму 64160,00 грн.

Положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено загальне правило щодо можливості подачі доказів про судові витрати протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як убачається з матеріалів справи, рішення по справі було ухвалене судом першої інстанції 31 травня 2024 року. При цьому і позивач, і його представник були присутніми при проголошенні рішення.

Останнім днем для подання доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу за встановленою ст. 141 ЦПК України процедурою було 05 червня 2024 року, однак вказану заяву представник позивача подав до суду лише 16 червня 2024 року, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку.

Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, порушив вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з чим, вказане рішення підлягає скасуванню.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни чи скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Що стосується ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року про скасування заходів забезпечення позову, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Основним доводом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції, постановляючи спірну ухвалу, не врахував, що на рішення суду від 31.05.2024 року було подано апеляційну скаргу, а тому таке рішення не набрало законної сили.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апеляційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено вище, рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень було ухвалене 31 травня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції була подана 19.09.2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року апеляційним судом не відкривалося.

За таких умов, доводи апеляційної скарги про те, що рішення по справі не вступило в законну силу, не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 367, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 надодаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року задовольнити.

Додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько