ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/489/25 Справа № 177/220/24 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №177/220/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,

на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року,

встановив:

У січні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 24 квітня 2020 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 598/20-Т/Дп/07, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при експлуатації транспортного засобу автомобіля марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 .

17 березня 2021 року по просп. Гагаріна, буд. 48А в місті Кривому Розі, водій застрахованого автомобіля марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , рухалась по дворовій території в той час, коли невідомий їй чоловік пиляв дерева. Одна з гілок впала на застрахований автомобіль та пошкодила його. На місці страхового випадку було складено працівниками поліції схему з місця ДТП, опитано учасників події та зафіксовано винну особу - ОСОБА_1 .

У зв`язку з вказаною подією, згідно Звіту № Б19032101 від 20 квітня 2021 року, наданого ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , склала 542 755,06 грн. Проте згідно рахунку № НОМЕР_2 від 06 квітня 2021 року, наданого АВТ БАВАРІЯ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК на суму 505 606,18 грн, та рахунку № НОМЕР_3 від 02 вересня 2021 року, наданого АВТ БАВАРІЯ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК на суму 12 086,17 грн, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля марки «ВМW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , склала 517 692,35 гривень.

У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування, позивач відшкодував витрати на ремонт автомобіля в розмірі 517 692, 35 гривень, та вказані грошові кошти були перераховані на рахунок СТО АВТ БАВАРІЯ- ДНІПРОПЕТРОВСЬК. Позивач вважає, що він має суброгаційне право до відповідача в розмірі фактично завданих збитків.

На підставі наведеного вище позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 517 692, 35 гривень, як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, та судовий збір в сумі 3 028 гривень.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позові вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суду першої інстанції були надані всі належні та допустимі докази, які підтверджують вину відповідача ОСОБА_1 у настанні страхового випадку, за наслідком якого позивачем було виплачено потерпілій особі 517692,35 гривень страхового відшкодування.

Зазначає, що в схемі ДТП від 12 березня 2021 року вказано, як саме трапився страховий випадок. Також в даній схемі зазначені дані учасників страхової події. Крім того, в Довідці ВП 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 06 квітня 2021 року зазначається, коли саме було зафіксовано подію, та саму подію з обставинами, що призвели до її настання. Також в цій довідці встановлюється особа чоловіка відповідача ОСОБА_1 , який пиляв дерева та через дії якого впала гілка на забезпечений договором добровільного страхування наземного транспорту № 598/20-Т/Дп/07 автомобіль марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу на висновки Верховного Суду, які вказують на те, що у разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню в ході розгляду цивільної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що 24 квітня 2020 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 598/20-Т/Дп/07, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при експлуатації транспортного засобу - автомобіля марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 . (а.с. 5-13)

17 березня 2021 року у місті Кривому Розі по просп. Гагаріна, буд. 48А, водій застрахованого автомобіля марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , рухалась по дворовій території в той час, коли невідомий їй чоловік пиляв дерева та одна з гілок впала на застрахований автомобіль та пошкодила його. На місці ДТП працівниками поліції було складено схему з місця ДТП, опитано учасників події. У вказаній схемі одним з учасників ДТП, окрім ОСОБА_2 , було вказано ОСОБА_1 (а.с. 20,21, 24,25)

18 березня 2021 року на адресу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» була подана заява про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. (а.с. 22, 23)

Вказаний випадок страховик ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» визнав страховим.

Згідно Звіту № Б19032101 від 20 квітня 2021 року, наданого ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , склала 542 755,06 гривень. (а.с. 27-52)

Згідно рахунку № НОМЕР_2 від 06 квітня 2021 року, наданого АВТ БАВАРІЯ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК на суму 505 606,18 грн, та рахунку № НОМЕР_3 від 02 вересня 2021 року, наданого АВТ БАВАРІЯ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК на суму 12 086,17 грн, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , склала 517 692,35 гривень. (а.с. 53-55)

Позивач відшкодував витрати на ремонт автомобіля ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» у розмірі 517 692,35 гривень, перерахувавши їх на рахунок СТО АВТ БАВАРІЯ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК. (а.с.56-61)

07 травня 2021 року та 10 вересня 2021 року позивач надіслав на адресу відповідача претензії про відшкодування збитку з додатком копій необхідних документів, однак, відповідач залишив дані претензії без уваги. (а.с.62-64)

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості позивач посилався на те що відповідач є особою, яка відповідальна за завдані застрахованій особі збиткитому має відшкодувати позивачу виплачене застахованій особі страхове відшкодування.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача виходив з того, що надані суду докази не можуть бути визнанні беззаперечними доказами вини відповідача у настанні страхового випадку, тобто сричиненні ДТП.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому, деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тому, якщо страхове відшкодування лише частково погашає спричинені потерпілому збитки, то до заподіювача шкоди є можливість пред`явлення двох вимог: перша - вимога страховика в розмірі виплаченого потерпілому страхового відшкодування, друга вимога - потерпілого в розмірі тієї частини завданої шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням. Заподіювач шкоди може висувати проти страховика лише ті вимоги (заперечення), які він має до потерпілої особи.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Таким чином, відповідно вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

З огляду на положення ст.1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому, з урахуванням положення статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Відповідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 89 ЦПК України, поміж іншим, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні доказине мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

У справі, що переглядається встановлено, що відповідача не було притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності, його дії умисні, або неумисні ніяким чином не були кваліфіковані працівниками поліції.

Сама по собі схема ДТП не може бути беззаперечним доказом вини учасника ДТП. В матеріалах справи відсутній висновок експерта, який би визначив ступінь вини відповідача, або інші належні та допустимими докази вини відповідача у ДТП.

На підставі наведеного вище колегія суддів апеляційного суду погоджуєтсья з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задовлення позовних вимог позивача, оскільки у відповідача не виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки в порядку суброгації у розмірі сплаченого страховиком страхового відшкодування, так як надані суду докази не можуть бути визнанні беззаперечними доказами вини відповідача у настанні страхового випадку, тобто сричиненні ДТП.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що у схемі ДТП від 12 березня 2021 року зазначено, як саме трапився страховий випадок та зазначені дані учасників страхової події, не приймаються колегією суддів апеляційного суду до уваги, оскільки даною схемою не встановлено вини відповідача ОСОБА_1 у падінні гілки саме на автомобіль марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_4 не втановлено причинно-наслідкового зв`язку між спилом ОСОБА_1 гілок та падінням саме спиляної ним гілки на вказаний автомобіль.

Посилання апелянта на Довідку ВП 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 06 квітня 2021 року, як на доказ наявності вини відповідача ОСОБА_1 в настанні страхового випадку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана довідка не містить встановлення факту наявності вини відповідача ОСОБА_1 в настанні страхового випадку. У вказаній довідці зазначена інформація а саме: коли саме було зафіксовано подію, та саму подію з обставинами, що призвели до її настання. Також в цій довідці встановлюється особа чоловіка - відповідача ОСОБА_1 , який пиляв дерева, при цьому у вказаній довідці не зазначено, що гілка впала на забезпечений договором добровільного страхування наземного транспорту № 598/20-Т/Дп/07 автомобіль марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , саме з вини або через дії відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, у Довідці ВП 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 06 квітня 2021 року зазначено, що за викладеними в довідці обставинами триває перевірка, проте про наслідки такої перевірки позивач не зазначає.

Аргументи апеляційної скарги позивача не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Фактично, доводи, викладені в апеляційній скарзі, зокерма й про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на висновки Верховного Суду, які вказують на те, що у разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню в ході розгляду цивільної справи, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» залишити без задоволення.

Заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 26 лютого 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста