Справа № 369/4387/24
Провадження № 2-о/369/81/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Соловюк В.І.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Київ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та перебування на утриманні,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та перебування на утриманні. Свої вимоги Заявниця обґрунтувала тим, що вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із громадянином Грузії ОСОБА_3 починаючи з 10 липня 2017 року. Мають спільного сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживали в м.Маріуполь.

24 лютого 2022 року, після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, вона була вимушена з сином виїхати з м. Маріуполь. ОСОБА_5 залишився у місті. З 24 лютого 2022 року по 17 березня 2022 року включно підтримували зв`язок з ОСОБА_6 шляхом повідомлень у месенджерах. ІНФОРМАЦІЯ_3 їй телефоном повідомлено від товариша ОСОБА_7 , що останній загинув при виконанні військового завдання, був застрелений ворожими солдатами. Як повідомили, тіло ОСОБА_7 привезли на завод «Азовсталь» і залишалось там до моменту виходу українських бійців з заводу «Азовсталь».

З питань призначення та виплати грошового забезпечення та компенсаційних сум я усно звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак для отримання вказаних виплат їй було запропоновано встановити факт перебування на утриманні чоловіка - ОСОБА_7 та факт спільного проживання.

За час спільного життя ОСОБА_5 повністю забезпечував її та їх сина продуктами харчування, ліками, предметами побуту, одягом, кошти, які він надавав, були постійним та основним джерелом для існування. Вона повністю перебувала на утриманні чоловіка, оскільки його заробітна плата була основним джерелом доходу. Разом із ОСОБА_3 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка.

Встановлення факту перебування Заявниці на утриманні ОСОБА_7 необхідно для отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Просила суд:

встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 10 липня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувала на утриманні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зниклого безвісті 19 березня 2022 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи на 06 червня 2024 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник подану заяву підтримали, просили її задовольнити.

У судове засідання заінтересована особа представник ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Ухвалу про відкриття, заяву з додатками направлено та отримано 09 травня 2024 року.

30 травня 2024 року до суду надіслали заяву про закриття провадження по справі. Вказали, що ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту з метою підтвердження певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати грошового забезпечення та компенсаційних сум. Такий статут не пов`язаний з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника та має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення. Тому подана заява не може розглядатись за правилами цивільного судочинства. Просили провадження по справі закрити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2024 року відмовлено у закритті провадження по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

На підтвердження доводів щодо спільного проживання, судом допитані свідки.

Так, у судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що вона у 2020 році переїхала проживати до м.Маріуполь та була сусідкою заявниці. Їх діти одного віку, тому багато спілкувались та проводили час разом. Тому дійсно може підтвердити, що заявниця дійсно проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , від якого у них народився син - ОСОБА_4 . Заявниця перебувала на повному утриманні ОСОБА_7 , оскільки не працювала і не мала інших джерел доходу. Усі витрати, пов`язані з її проживанням, харчуванням та іншими потребами, забезпечував саме ОСОБА_5 . Свідок також підтвердила, що заявниця не мала власних коштів для існування та повністю залежала від фінансової підтримки ОСОБА_7 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 , зазначила, що з ОСОБА_1 працювала разом, коли остання познайомилась з ОСОБА_5 та почали зустрічатись, а з липня 2017 року - почали проживати разом. Вони товаришували фактично сім`ями, спілкувались. Тому дійсно може підтвердити, що ОСОБА_1 проживала з липня 2017 року разом із ОСОБА_3 як одна сім`я, і від їхніх стосунків народився син - ОСОБА_4 . Оскільки Заявниця не працювала, після народження дитини, і не мала власного доходу, вона перебувала на повному утриманні ОСОБА_7 . Усі витрати, пов`язані з її життям, включно з харчуванням та іншими потребами, покривав ОСОБА_5 . Також свідок зазначила, що Заявниця не мала фінансової самостійності та цілковито залежала від матеріальної підтримки ОСОБА_7 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 , пояснила, що вона є подругою доньки ОСОБА_1 . Коли бувала у подруги у гостях, то бачила, що її мама -заявниця проживала з ОСОБА_3 як сім`я, мали сина - ОСОБА_4 . Оскільки вона не працювала, усі витрати покривав ОСОБА_5 , а Заявниця повністю залежала від його фінансової підтримки.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_11 та Заявниця.

17 грудня 2019 року ОСОБА_5 отримав довідку №11435 про реєстрацію особи громадянином України.

09 січня 2020 року ОСОБА_5 отримав паспорт громадянина України № НОМЕР_2 .

08 серпня 2020 року ОСОБА_5 отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 .

09 березня 2021 року ОСОБА_5 отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , під час повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, ОСОБА_5 разом із нею та сином ОСОБА_4 , перебував вдома за адресою: АДРЕСА_1 (квартиру винаймали). Внаслідок військовий дій, 24 лютого 2022 року о 06.45 год. вона була вимушена з сином виїхати з м. Маріуполь. ОСОБА_5 залишився у місті. З 24 лютого 2022 року по 17 березня 2022 року включно підтримували зв`язок з ОСОБА_6 шляхом повідомлень у месенджерах. 19 березня 2022 року телефоном було повідомлено від товариша ОСОБА_7 , що останній загинув при виконанні військового завдання, був застрелений ворожими солдатами. Як повідомили побратими ОСОБА_7 , що його тіло привезли на завод «Азовсталь». Там тіло залишалось до моменту виходу українських бійців з заводу «Азовсталь».

Також факт спільного проживання та перебування заявниці на утриманні ОСОБА_5 підтверджено роздруківкою з месенджера переписки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,, роздруківкою оператора зв`язку щодо спілкування ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , роздруківкою з картки ОСОБА_1 про перекази грошових коштів від ОСОБА_7 .

При вирішенні заяви суд враховує, що встановлення факту перебування Заявниці на утриманні ОСОБА_7 необхідно для отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Подані заявницею докази не спростовані ні заінтересованою особою, ні іншими зацікавленими особами. Також судом не встановлено наявності спору при встановленні даного факту. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з серпня 2017 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із громадянином Грузії ОСОБА_3 , і по ІНФОРМАЦІЯ_3 ; за час спільного життя ОСОБА_5 повністю забезпечував Заявницю та їх сина продуктами харчування, ліками, предметами побуту, одягом, кошти, які він надавав, були постійним та основним джерелом для існування, ОСОБА_1 перебувала на утриманні чоловіка, оскільки його заробітна плата була основним джерелом доходу. Заявниця разом із ОСОБА_3 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів зникнення безвісти особи.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка та перебування на утриманні, про який просить Заявниця, породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне для отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу та перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з серпня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувала на утриманні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 лютого 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ