Справа № 465/9866/23 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О. І.
Провадження № 22-ц/811/3143/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , її представника

ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

29.11.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк, тривалістю два місяці, для подання до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її баби ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті баби ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема, квартира, загальною площею 30,4 кв.м., за адерсою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та оголошенням 24.02.2022 року на всій території України воєнного стану, вона разом із неповнолітньою донькою змушена була виїхати з Житомирської області за межі України і з 27.02.2022 року перебуває у м. Гданськ, Республіки Польща.

В умовах воєнного стану, до чинного законодавства України були внесені певні зміни, які, зокрема, стосувалися вчинення нотаріальних дій.

Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини чи відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці, відтак, строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, з урахуванням вказаних змін, мав становити 10 місяців.

У зв`язку з наведеним, позивач виправдано очікувала, що строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спливав 02.10.2023 року, проте, надіславши нотаріально посвідчену заяву та нотаріально засвідчений переклад до неї 29.07.2023 року на поштову адресу П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, 24.10.2023 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вважає, що наведені нею обставини вимушеного від`їзду та віддаленість місця її фактичного проживання за межами України, що утруднило збір необхідних документів для подання заяви, суперечливість положень законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини, а також незначне пропущення такого строку (менше двох місяців) є поважними причинами для поновлення їй встановленого законом строку для подання заяви до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав за заповітом, який склала за життя її бабуся.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2024 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідачка вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не врахував правових висновків Верховного Суду, на які посилався в мотивувальній частині рішення.

Окрім того, вважає, що позивачем, всупереч обов?язку доказування, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували позовні вимоги та порушені права ОСОБА_1 .

Наголошує, що позивачкою не наведено жодних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б були пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення вказаних дій.

Додає, що в оскаржуваному рішенні суду не зазначено, які саме причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини суд урахував і визнав поважними.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких заперечили доводи та вимоги апелянта.

В судове засідання апеляційного суду третя особа не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідача ОСОБА_3 в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача та відповідача ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 18.05.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №7379.

03.09.2019 року ОСОБА_6 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С., відповідно до якого, на випадок своєї смерті вона заповіла все належне їй майно, в тому числі, квартиру АДРЕСА_2 , своїм онукам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках, кожній по 1/2 частці.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу №3121 від 21.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Окіс І.С., в якій вона була зареєстрована і проживала до дня смерті.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 заведена 07.12.2022 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_3 .

Зареєстрованим місцем проживання позивачки ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 .

25.07.2023 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса за місцем перебування у м. Гданську (Республіка Польща) із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 .

29.07.2023 року нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 та нотаріально засвідчений переклад до неї скеровано на поштову адресу П`ятої Львівської державної нотаріальної контори.

Листом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори від 24.10.2023 року позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У листі позивачці роз`яснено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» були запроваджені зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану (котрі діють від 29.06.2022 року). Так, п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини чи відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Поряд із цим, Верховний Суд у постанові в справі №676/47/21 (провадження №61-8014св22), надаючи оцінку п.3 постанови КМУ №164, вважає, що вона суперечить статтям 1270, 1272 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, а тому не підлягає застосуванню. Разом з тим, постановою КМУ від 09.05.2023 року №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» (набрала чинності 19.06.2023 року) передбачені зміни щодо повернення шестимісячного строку для того, щоб прийняти або відмовитися від спадщини.

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК).

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 14.09.2016 року (справа №6-1215цс16), за змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачка покликалась на те, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та оголошенням 24.02.2022 року на всій території України воєнного стану, вона разом із неповнолітньою донькою змушена була виїхати з Житомирської області за межі України і з 27.02.2022 року перебувала у м. Гданськ, Республіки Польща, що є віддаленим від місця відкриття спадщини і ускладнювало збір необхідних документів для подання нотаріусу заяви, окрім того, правомірно розраховувала на те, що строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, з урахуванням вказаних змін, мав становити 10 місяців і такий спливав після смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що наведені позивачкою обставини необхідно визнати поважними, оскільки вимушений виїзд позивачки з дитиною до Республіки Польща, що було масовим у перші дні війни, зумовлений об`єктивними і непереборними обставинами воєнним вторгненням військ рф на територію України, що є загально-відомим фактом, а тому перебування в іншій державі, віддалено від місця відкриття спадщини, створило для позивачки об`єктивні труднощі для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Колегія суддів вважає, що визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі дозволить їй реалізувати право на спадкування за заповітом, нарівні з відповідачкою ОСОБА_3 , що, за встановлених обставин, є законним і справедливим.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 17 лютого 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич