Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/12/25
Провадження №: 2/332/909/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сапунцова В.Д.,

при секретарі - Горбань Є.Г. ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Перша запорізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Перша Запорізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом , обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 5694, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане повторно Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 30 серпня 2019 року Серія: НОМЕР_3 , був батьком позивача та відповідача ОСОБА_2 . На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.03.2020 року №04-07/3/4145. На час відкриття спадщини, тобто на « ІНФОРМАЦІЯ_1 - дата смерті батька позивача діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18,07.1963 року. Крім позивача ОСОБА_1 , є інший спадкоємець, передбачений ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року: син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який прийняв спадщину. Заповіт не складався, тому спадкоємців за заповітом немає. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 - дружина померлого, мати позивача та відповідача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 07 травня 1984 року Шевченківським відділом ЗАГС м. Запоріжжя Серія НОМЕР_4 . про що зроблено запис № 2962 та свідоцтвом про одруження, виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 14 жовтня 1952 року Серія: НОМЕР_5 . про що складено відповідний актовий запис № 1507. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.03.2020 року №04-07/3/4146. Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 488/1991 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.03.2020 року №59714989. Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 394/1986 після померлої « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.03.2020 року №59715737. Після померлої « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 спадщину за законом прийняли її чоловік - ОСОБА_3 та її дочка: тобто позивач ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 15 липня 1986 року за реєстровим №3-4406 на вклади, а житловий будинок ми не оформлювали, про що свідчить архівна довідка від 15.04.2020 року №807/01-21. На дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та «08» вересня 1989 року ОСОБА_3 діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, який було введено в дію 01 січня 1964 року, що втратив чинність з 01 січня 2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-1V. До складу спадкового майна за законом входить: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №15792. Згідно з листом Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 13.06.2024 року № 4067/1 вбачається, що спадкодавцю, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №1 5792.При зверненні до Першої запорізької державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року документи, позивачу та відповідачу було відмовлено у зв`язку з тим, що у позивача в наявності частково пошкоджений оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчать постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.11.2024 року №2881/02-31 та №2882/02-31. Таким чином, виникла ситуація при якій позивач не може оформити спадщину в позасудовому порядку шляхом отримання унотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №15792, а також отримати від нотаріуса, як державного реєстратора, протягом п`яти робочих днів Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справу у її відсутності, без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги визнає. Також надав відзив на позовну заяву, в якому надав пояснення щодо повного визнання позовних вимог позивача, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтво про смерть, виданого повторно Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 30 серпня 2019 року Серія: НОМЕР_3 та його свідоцтвом про народження, виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 12 листопада 1952 року Серія: НОМЕР_6 , про що 26 серпня 1952 року складено відповідний актовий запис № 2143. На час відкриття спадщини, тобто на «08» вересня 1989 року діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року. Після смерті батька є спадкоємці за законом на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, а саме: відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який прийняв спадщину та дочка (позивач по справі) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка прийняла спадщину. Заповіт не складався, тому спадкоємців за заповітом немає. 22 серпня 1991 року він разом із іншим спадкоємцем за законом, який є позивачем по справі, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на вклади. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 - дружина померлого, мати позивача та відповідача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 07 травня 1984 року Шевченківським відділом ЗАГС м. Запоріжжя Серія НОМЕР_4 , про що зроблено запис № 2962 та свідоцтвом про одруження, виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 14 жовтня 1952 року Серія: НОМЕР_5 , про що складено відповідний актовий запис № 1507. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.03.2020 року №04-07/3/4146. Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 488/1991 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.03.2020 року №59714989. Крім того, Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 394/1986 після померлої « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.03.2020 року №59715737. Після померлої « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 спадщину за законом прийняли її чоловік, батько - ОСОБА_3 та її дочка, ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 15 липня 1986 року за реєстровим №3-4406 на вклади, а житловий будинок ані я, ані мій батька, ані дочка спадкодавця не оформлювали, про що свідчить архівна довідка від 15.04.2020 року №807/01- 21. На дату смерті « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та «08» вересня 1989 року ОСОБА_3 діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, який було введено в дію 01 січня 1964 року, що втратив чинність з 01 січня 2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-ІУ. До складу спадкового майна за законом входить: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, реєстровим №15792. ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, який разом проживав із спадкодавцем у житловому будинку, прийняв спадщину згідно із ст.529 ЦК УРСР 1963 року, так як фактично вступила в управління (володіння) майном, прийняла спадщину як після померлої « ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_4 , так і після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_3 , та подала до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Відповідач згоден повністю з тим, що викладено в позовній заяві позивачем. Вважає, що дійсно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 10 липня 1973 року по теперішній час фактично вступила в управління (володіння) майном, вона сплачую усі комунальні платежі, а також дійсно дбала, піклувалася та доглядала за нашими батьками, за нашою матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та за нашим батьком - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до самої їх смерті на відмінну від відповідача, сина спадкодавців, так як він не жив разом з батьками за однією адресою, оскільки в нього є своя сім`я. На підставі вищенаведеного, просить суд визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинку АДРЕСА_1 , з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначеного в плані літерою А, розташованого на земельній ділянці площею 740 кв.м., житловою площею 67,0 кв.м., загальною площею 104,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що « ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: Україна, Запорізька область, місто Запоріжжя, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, видане повторно 30 вересня 2019 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серія НОМЕР_3 .

Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 04-07/3/4145 від 11.03.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в період з 05.05.1980 по 08.09.1989 (помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ) був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті була зареєстрована наступна особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період з 10.07.1973 року та по теперішній час.

ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , виданого повторно Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 30 серпня 2019 року, серія НОМЕР_7 , складено відповідний актовий запис № 2011. ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданого 18 липня 2019 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії НОМЕР_8 , актовий запис № 12.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 12 листопада 1952 року Серія: НОМЕР_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 - дружина померлого, мати позивача та відповідача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 07 травня 1984 року Шевченківським відділом ЗАГС м. Запоріжжя Серія НОМЕР_4 , про що зроблено запис № 2962 та свідоцтвом про одруження, виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 14 жовтня 1952 року Серія: НОМЕР_5 , про що складено відповідний актовий запис № 1507.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.03.2020 року №04-07/3/4146.

Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 394/1986 після померлої « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.03.2020 року №59715737.

Після померлої « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 спадщину за законом прийняли її чоловік, батько - ОСОБА_3 та її дочка, ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 15 липня 1986 року за реєстровим №3-4406 на вклади.

Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 488/1991 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.03.2020 року №59714989.

До складу спадкового майна за законом входить: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, реєстровим №15792.

Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 13.06.2024 року № 4067/1 вбачається, що спадкодавцю, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №1 5792.

На дату смерті « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та «08» вересня 1989 року ОСОБА_3 діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, який було введено в дію 01 січня 1964 року, що втратив чинність з 01 січня 2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-ІV.

У статті 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу.

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, яка разом проживала та була зареєстрована із спадкодавцем у житловому будинку АДРЕСА_1 , яка прийняла спадщину згідно з п.1., п.2 ч.І ст.549 ЦК УРСР 1963 року, так як фактично вступила в управління (володіння) майном, прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 - матері, та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - батька.

До дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно з п.1 ч.І ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та подав заяву про прийняття спадщини.

Піклування та утримання ОСОБА_1 цього спадкового майна означає прийняття нею спадщини в цілому, про що зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування».

Про це також зазначено в п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України, а саме: «У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року».

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, після померлої «07» травня 1984 року ОСОБА_4 спадщину за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року прийняли:

чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який у період з 05.05.1980 року по 08.09.1989 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка у період з 10.07.1973 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка від 11.03.2020 року № 04-07/3/4145, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради;

Після померлого «08» вересня 1989 року ОСОБА_3 спадкоємцями за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року:

дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у період з 10.07.1973 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка від 11.03.2020 року № 04-07/3/4145, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради;

син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадкоємців за заповітом немає.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 звернулися до Першої запорізької державної нотаріальної контори для подальшого оформлення спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Першою запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено, у зв`язку з частковим пошкодженням оригіналу документу, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно.

Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 13.06.2024 року № 4067/1 вбачається, що спадкодавцю, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №1 5792.

Таким чином, виникла ситуація при якій позивач не може оформити спадщину у нотаріуса шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також отримати від нотаріуса, як державного реєстратора, протягом п`яти робочих днів Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, так як у неї є в наявності частково пошкоджений оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про

затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012

року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на

яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що

посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони

або арешту цього майна. Оскільки у спадкоємця частково пошкоджений оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця, який необхідний для видачі свідоцтва про

право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного

питання в судовому порядку.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику

у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про

право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в

порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в

нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на

спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права

на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов`язки

спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та

обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися

внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом та спадкування за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Відповідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Таким чином, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №1 5792. Заповіту ОСОБА_3 не залишив, в порядку спадкування за законом будинок АДРЕСА_1 прийняла (ст. 549 ЦК УРСР 1963 року) донька ОСОБА_1 , яка постійно проживає у вищевказаному будинку, здійснює управління та догляд за будинком після смерті батька. Як спадкоємці за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з відповідною заявою до Першої Запорізької державної нотаріальної контори, але отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, оскільки в наявності є частково пошкоджений оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчать постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 листопада 2024 року. Тому позивач ОСОБА_1 має право на спадкування після смерті її батька ОСОБА_3 , за яким зареєстровано до теперішнього часу право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд приходить до висновку, що частково пошкоджений оригінал документа, що посвідчує право власності на майно, що увійшло до складу спадщини не є перешкодою для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги, наявність у позивача по справі права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , своєчасне прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю на день її смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги позивача по справі є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист спадкових прав позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинку АДРЕСА_1 , з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначеного в плані літерою А, розташованого на земельній ділянці площею 740 кв.м., житловою площею 67,0 кв.м., загальною площею 104,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2025 року.

Суддя: В.Д. Сапунцов