КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/4627/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/1361/24

27 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Панченко О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно списані з її карткового рахунку кошти в розмірі 390 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вона є держателем платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ). 03.08.2023 року приблизно о 21.20 год. на її мобільний телефон надійшло смс-повідомлення зі змісту якого вона зрозуміла, що з її банківського рахунку невідомою особою, за адресою: АДРЕСА_1 була здійснена фінансова операція, в результаті якої з її поточного рахунку були списані (зняті) кошти у сумі 390 000,00 грн. У цей самий час вона знаходилась у іншому районі міста (Деснянському), свою банківську картку нікому не надавала, мобільний телефон із сім-карткою фінансового номеру та встановленого додатку «Приват-24» був із нею. Також, надходжень від «Приват-24» за її рахунком не надходило.

Після того як вона ознайомилась зі змістом повідомлення про зняття коштів із картки зателефонувала за номером гарячої лінії, розповіла оператору про несанкціоновану фінансову операцію, після чого її картковий рахунок було заблоковано.

На наступний день, 04.08.2023 вона звернулась до поліції за місцем проживання, 05.08.2023 року її заява була зареєстрована в ЄРДР за №0002371. Матеріали кримінального провадження було передано до Шевченківської окружної прокуратури м. Києва.

Також, 16.08.2023 року вона звернулась до Департаменту кіберполіції України із заявою про скоєний злочин.

Водночас, з метою повернення коштів, 09.08.2023 року вона звернулась із відповідною заявою до територіального відділення АТ КБ «Приват Банк», на яку отримала відповідь листом від 03.09.2023 року. За змістом відповіді вбачається, що «переказ коштів 03.08.2023 року з її рахунку здійснений шляхом створення платежу в програмі «Приват24» з підписом Smart ID, а для здійснення операції по банківському рахунку картці був правильно введений ПІН-код картки. Вказані дії можливо були здійснені за допомогою використання фінансового телефона, та іншої особливої інформації». Банк відмовив їй у поверненні втрачених коштів, підкреслюючи, що клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією. У випадку впевненості в наявності шахрайства і шахрайських дій щодо списання грошових коштів, їй було рекомендовано звернутись до правоохоронних органів. Водночас відповідач не повідомив про наявність у нього інформації, яка б могла сприяти встановленню обставин скоєного злочину відносно неї.

Вказує, що їй добре відомі загальні правила безпеки, яких має дотримуватись клієнт банку при поводженні з оформленими на нього банківськими картками при користуванні програмою і моб.додатком «Приват-24». Наполягає на тому, що не надавала доступ до програми «Приват-24», банківські картки нею втрачені не були, так само і не надавала третім особам відповідно конфіденційну інформацію, зокрема пароль до «Приват-24», ПІН-коди до карток. Вважає, що у відповідача не має підстав стверджувати, що списання коштів з її банківського рахунку відбулось з її відома і після відповідної авторизації.

Станом на момент подачі позовної заяви до суду інформація щодо досудового розслідування на підставі її заяви відсутня.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,- задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 390 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не надав доказів, які б безспірно доводили, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При цьому спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя. Таким чином суд дійшов висновку про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку позивачки.

У свою чергу, доводи представника відповідача щодо закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що кошти були зняті із рахунку позивача як фізичної особи-підприємця, а отже справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, суд відхилив та зазначив, що позивачка звернулася до суду за захистом своїх порушених прав споживача, - як фізична особа, а тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 21 листопада 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник вказує на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі. Вказує, що держателем платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) є ОСОБА_1 саме як фізична особа-підприємець, кошти були зняті із рахунку позивача як фізичної особи-підприємця, а отже справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства .

Також, відповідач не погоджується з рішенням суду та вважає, що суд не застосував Закон України «Про платіжні послуги», який набрав чинності 30.06.2021, а помилково застосував Закон України «Про захист прав споживачів», зазначивши, що його дія поширюється на дані правовідносини, судові рішення, на які послався суд в оскаржуваному рішенні не відносяться до спірних правовідносин, а саме стосуються Закону України «Про платіжні системи і переказ коштів», який втратив чинність у 2021 році.

Згідно з положенням частини другої статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Банком в свою чергу, до суду першої інстанції, було надано відзив, пояснення та докази, згідно яких, відповідно до п.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг" Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПіН- коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів.

У лютому 2025 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання з`явився представник АТ КБ «ПриватБанк» Яндульський Денис Володимирович, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

24 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку позивачки.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є держателем платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ).

Із наданої виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC5 від 03.08.2023 за період з 01.08.2023 - 31.08.2023 року вбачається, що 03.08.2023 року у період з 21 год. 31 хв. по 21 год. 36 хв. з картки позивачки було списано кошти разом на суму 390 000 грн. (деталі операції: Універмаг: Molas, м.Київ, вул. Януша Корчака, буд.22).

З талону-повідомлення єдиного обліку №33179 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, вбачається, що 04.08.2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про те, що 03.08.2023 року близько 21 год. 20 хв., на телефон заявниці прийшло сповіщення, що за адресою: АДРЕСА_1 невстановлена особа розрахувалась банківською карткою заявниці на суму 390 000,00 грн. Доступу до картки заявниці ніхто не мав, дані картки нікому не повідомляла та пін-код ніде не вводила.

За фактом заволодіння грошовими коштами позивач ОСОБА_1 03.08.2023 року о 21.45 год. звернулась на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк», розповівши про ситуацію, в результаті чого її картковий рахунок було заблоковано. У свою чергу, АТ КБ «ПриватБанк» відмовив ОСОБА_1 у поверненні коштів, що були списані 03.08.2023 року, посилаючись на те, що переказ коштів можливо було здійснити лише за допомогою використання її фінансового телефону та іншої особистої інформації. Рекомендовано звернутися до правоохоронних органів.

04.08.2023 року позивач звернулася до чергової частини Національної поліції України за місцем проживання із заявою про скоєння злочину відносно неї, що підтверджується талоном-повідомленням №33179.

05.08.2023 матеріали заяви було зареєстровано за номером кримінального провадження №0002371, попередня кваліфікація ч. 4 ст. 185 КК України.

08.09.2023 позивачка звернулась до т.в.о. начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві Гомона О.В. зі скаргою про отримання інформації щодо ходу та результатів досудового розслідування, а також до Деснянської окружної прокуратури м. Києва.

З наданої позивачці відповіді від Деснянської окружної прокуратури м. Києва встановлено, що 10.08.2023 року було визначено місце проведення досудового розслідування - Шевченківський район м. Києва.

Через відсутність впродовж тривалого часу зв`язку зі слідчим, позивачка звернулась зі скаргою до Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, щодо розгляду справи, на яку 13.10.2023 року їй надано відповідь, згідно якої повідомлено групу слідчих, які займаються даним кримінальним правопорушенням, а також роз`яснено можливість ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

09.08.2023 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій просила повідомити про хід розгляду події крадіжки з її картки.

За фактом заволодіння грошовими коштами позивач ОСОБА_1 03.08.2023 року о 21.45 год. звернулась на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк», розповівши про ситуацію, в результаті чого її картковий рахунок було заблоковано.

За фактом списання з картки ОСОБА_1 грошових коштів працівниками служби безпеки банку було проведено перевірку, за результатами якої було складено висновок, з якого вбачається, що 03.08.2023 з картки позивача НОМЕР_3 (CREDIT P55 UAH) відбулося списання грошових коштів загальною сумою 390 000 UAH, платежі здійснені через додаток Тap To Phone в міні пос М1240TW3, що передбачає авторизацію ОСОБА_1 у додатку Приват24. У свою чергу, несанкціоновані операції та списання коштів сталися внаслідок авторизації клієнта ОСОБА_1 у її акаунті НОМЕР_4 додатку Приват 24 за фішинговим посиланням підконтрольних шахраям ресурсів.

У свою чергу, списанню коштів з картки позивачки, що відбулося саме 03.08.2023 передували інші події, а саме: 05.07.2023 року банк направив позивачу на e-mail системне повідомлення про нетиповий вхід у її акаунт додатку Приват24, проте жодного реагування з боку клієнта не було. 07.07.2023 о 17:16 почалося списання коштів з картки позивача і у зв`язку з цим 08.07.2023 року ОСОБА_1 звернулася до банку, в результаті чого працівником банку було заблоковано картки позивача та вхід в її акаунт Приват24, що потім, за зверненням було розблоковано.

Під час розмови з працівником банку ОСОБА_1 повідомила, що погано орієнтується в користуванні додатком Приват 24, на що працівник банку детально роз`яснив їй подальші дії, вказував, що їй необхідно перевипустити картки та зміни пароль до входу в додаток Приват24, проте з діалогу було видно, що клієнт безвідповідально ставиться до вимог безпеки, визначених Умовами та правилами надання банківських послуг, він не зацікавлений у їх дотриманні та вважає, що заходи безпеки стосуються виключно банку та звинувачує банк у списаннях коштів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Пунктом 6 частини дев`ятнадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.

Згідно з частиною двадцятою статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164 (далі - Положення), користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Пунктом 141 розділу VII Положення, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення).

Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22, від 01 листопада 2024 року в справі № 332/6036/23.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що відповідач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що несанкціоноване списання коштів з картки позивачки 03.08.2023 року в загальній сумі 390 000,00 грн відбулося саме з вини позивача, яка своїми діями у додатку Приват24 дала змогу ініціювати платіжні операції від її імені.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року.

Головуючий: Судді: