Справа № 750/2547/25
Провадження № 2-н/750/714/25
У Х В А Л А

04 березня 2025 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

21.02.2025 ОСОБА_1 через адвоката Сиводід О.П. через систему «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) матері, починаючи з дати подання заяви та до досягнення старшою дитиною повноліття.

26.02.2025 ОСОБА_2 через канцелярію суду подала заяву, в якій просить відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу з тих підстав, що в провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова вже перебуває цивільна справа

№ 750/17287/24, призначена до судового розгляду, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього кодексу.

Пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Питання відмови у видачі судового наказу регулюється статтею 165 ЦПК України, за приписом пункту 4 частини першої якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що:

-ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2025 у цивільній справі № 750/2225/25 відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , оскільки заява подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України;

-ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.12.2024 у цивільній справі № 750/17287/24 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів; судове засідання для розгляду справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 13.02.2025;

-ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.02.2025 зупинено провадження у цивільній справі № 750/17287/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до закінчення строку для примирення, тобто до 21.05.2025.

Отже, у провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова вже перебуває цивільна справа № 750/17287/24 зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки предметом судового розгляду є стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд також зазначає, що відповідно до положень частин першої-другої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За приписами статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу , відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову . Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (частини друга-третя статті 193 ЦПК України).

Однак, ОСОБА_1 добросовісно не скористався своїм правом на подачу зустрічного позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а, натомість, після задоволення його клопотання про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі № 750/17287/24 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, розгляд справи в якому, відповідно до положень частини першої статті 167 ЦПК України, здійснюється без судового засідання і повідомлення боржника.

Отже, оскільки у провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у видачі судового наказу належить відмовити.

Керуючись статтями 165, 186, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя