Справа № 156/132/25
Провадження № 2/156/135/25
Рядок статзвіту № 69
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючої судді Малюшевської І.Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/132/25

за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Білецька Інна Миколаївна,

до ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 ,

про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

учасники справи не з`явилися,

в с т а н о в и в :

І. Суть спору

Представник ОСОБА_1 - адвокат Білецька І.М. звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі 4000 гривень щомісячно на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, оскільки у зв`язку із навчанням дочка потребує матеріальної допомоги, а позивачку несе додаткові витрати на її утримання на період навчання. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з відповідним позовом.

ІІ. Позиція учасників процесу

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Білецька І.М. не з`явилися.

03.03.2025 року від позивачки надійшла заява про уточнення позовних вимог шляхом зменшення позовних вимог та прохання стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривень щомісяця. Судовий розгляд представник позивачки просить проводити без її участі та участі позивачки, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Судові витрати позивачка залишає за собою.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Колодійчук Н.В. в судове засідання також не з`явилися. 03.03.2025 року від представника відповідача надійшла заява про визнання зменшених позовних вимог щодо сплати аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривень щомісяця.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 04.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд такої здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання, призначене на 03.03.2025 року належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони не з`явилися, подали заяви про здійснення розгляду справи без участі сторін та їх представників.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторони скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Протокольною ухвалою суду від 03.03.2025 року прийнято заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Білецької І.М. про зменшення розміру позовних вимоги, поданої в межах розгляду цієї цивільної справи з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідно до якого позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядке спрощеного позовного провадження.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Позивачка, як на підставу своїх позовних вимог посилається на невиконання відповідачем його обов`язку, як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що передбачено ст. 199 СК України.

За змістом статті 200 Сімейного кодексу України та відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, спірні правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України, Конвенцією ООН про права дитини, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, тощо.

Із Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 (а.с.8).

ОСОБА_2 проживає та зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 в тому числі разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 (а.с.7, 10, 18).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час виповнилося вісімнадцять років.

ОСОБА_2 є студенткою 1 курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми здобуття освіти Факультету управління фінансами та бізнесу Львівського національного університету імені Івана Франка IV рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а.с.19).

Відповідно до договору від 26.01.2024 року загальна вартість навчання становить 138720,00 грн (а.с.20). Згідно з квитанцією від 13.08.2024 та платіжною інструкцією від 25.01.2025 позивачкою за навчання ОСОБА_2 сплачено за два семестри по 17340 грн (а.с.21-22).

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_2 після досягнення нею повноліття продовжує навчання за денною формою навчання, що призводить до неможливості студентці офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітня ОСОБА_2 об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов вона потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, що узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2019 в справі № 346/103/17, згідно з якою суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

З урахуванням зменшених позовних вимог позивачка просить щомісячно стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривень.

Зменшені позовні вимоги в частині стягнення аліментів відповідач визнає у повному обсязі у сумі 2 500 гривень щомісячно. Заявлену позивачкою вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу відповідач просить зменшити. Крім того просить залишити за ним (відповідачем) витрати правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

V. Оцінка доказів, застосоване судом законодавство та висновки суду

У відповідності до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Зважаючи на викладені у позовній заяві пояснення сторони позивача, враховуючи матеріали справи, суд погоджується з тим, що у зв`язку з навчанням дочка сторін ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи таких не містять.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу ОСОБА_2 після досягнення нею повноліття.

Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, майновий стан обох сторін, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку (докази протилежного у матеріалах справи відсутні). Однак будь-які відомості щодо працевлаштування, майнового стану відповідача для встановлення наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання ОСОБА_2 у справі не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи визнання відповідачем позову частково, керуючись принципом розумності і справедливості, з урахуванням зменшення позивачкою позовних вимог і визнання таких відповідачем, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі (з урахуванням уточнення) та стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_2 аліменти в розмірі 2 500,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме інтересам сторін та їхньої дочки ОСОБА_2 , при цьому, не порушуючи, прав та інтересів відповідача та інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву позивачки про визначення розміру аліментів саме у частці від доходу, керуючись принципом розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 на період навчання в розмірі 2 500 грн щомісячно, починаючи з 03.02.2025 року, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відтак, позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

VI. Судові витрати

Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір, в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп. в дохід держави.

Судові витрати, які позивачка та відповідач поснесли на правничу допомогу, сторони залишили за собою.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. щомісячно на період навчання, починаючи з 03.02.2025 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача - адвокат Білецька Інна Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача: адвокат Колодійчук Наталія Володимирівна, адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя І. Є. Малюшевська