Справа № 127/5746/25
Провадження 2/127/990/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 кошти за проданий будинок в розмірі 600 000 грн. (15 000 доларів США), зобов`язати відповідача сплатити за січень 2024 року 13 000 грн.; комунальні послуги за 4 місяці 2024 року в розмірі 12 4000 грн.; податкову заборгованість за 2023 рік у розмірі 2040 грн., комунальні послуги за січень 2025 року 4 000 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що поданий ОСОБА_3 позов не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Статтею 175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав.

При звернення до суду із даною позовною заявою, позивачем не дотримано зазначених вище вимог ст. 175 ЦПК України.

Звертаючись до суду з вказаним позовом про стягнення боргу за договором позики, позивач зазначає, що її син ОСОБА_2 запевнив її, що буде доглядати за нею, оскільки вона з лютого 2021 року почала хворіти і їй необхідна була стороння допомога У серпні 2022 року вона продала свій єдиний будинок за суму 15 000 доларів США і вказані кошти нею були передані її сину - відповідачу по справі ОСОБА_2 , який її запевнив, що буде додавати до цієї суми кошти від свого бізнесу. Однак, як вказує позивач вказані кошти були витраченні на бізнес відповідача та на будівництво СТО.

Позивача вказує, що з 2021 року постійно проживала в орендованій на її ім`я квартирі разом із сином, який свою чергу здійснював оплату комунальних послуг, купував їй ліки та продукти харчування.

Останнім часом відповідач перестав здійснювати вищевикладені зобов`язання, а тому у неї виникла заборгованість по сплаті за січень 2024 року 13 000 грн.; комунальні послуги за 4 місяці 2024 року в розмірі 12 4000 грн.; податкову заборгованість за 2023 рік у розмірі 2040 грн., комунальні послуги за січень 2025 року 4 000 грн.

В даному випадку звертаю увагу, що позивачем зазначаючи у позові вищевикладені обставини не обґрунтовує те, якими чином у відповідача виникли боргові зобов`язання і якими документами це підтверджується.

Крім того, необхідно вказати на те, що позивачем фактично заявляються вимоги щодо її утримання сином і відшкодування коштів, які вона передала особисто своєму синові для створення бізнесу та в майбутньому придбання квартири.

Також позивачем вказано, шо місце проживання/перебування відповідача їй не відоме, що суд позбавляє належним чином визначити правильність підсудності справи саме Вінницькому міському суду Вінницької області.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, пред`являючи до відповідача позов, не додає доказів, які б підтверджували сплату судового збору за подання позову майнового характеру та не майнового

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Позивач в позовній заяві заявив 1 майнову вимогу ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в сумі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто позивачу необхідно сплатити судовий збір

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір.

Згідно ч. 1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру.

Зазначене позивачем у прохальні частині про звільнення її від сплати судового збору є необґрунтованим, оскільки посилання на частина 3 частина 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є безпідставним з огляду на те, що вказана норма стосується позивачів - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

При цьому, позовна заява містить три вимоги: стягнення з відповідача 600 000 грн. (15 000 доларів США), друга вимога стягнення з відповідача 31 400 грн., а також про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

Таким чином, за позовну вимогу про відшкодування матеріальної та моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позивачем фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але неменше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з даним позовом складає за першу вимогу 6000 гривень за другі вимогу 1 211,20 грн. та за третю вимогу 1211 грн. 20 коп. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При подачі позовної заяви позивачем не сплачено судовий збір за вимогу про відшкодування моральної та матеріально шкоди.

Тому позивачу необхідно сплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, то надати документ чим це підтверджується.

Постановою Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).

Аналогічна правова позиція визначена і у статті 23 Цивільного кодексу України.

При цьому, пунктом 4 вказаної Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві. У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.

Заява має містити відомості про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням та докази, що підтверджують позов, отже до заяви повинні бути додані необхідні документи, наприклад докази причино-наслідкового зв`язку між станом здоров`я позивача та діями, бездіяльністю або рішеннями відповідача, наприклад, докази витрат на лікування.

У позові заявлено вимогу про стягнення суми відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 50000 грн. При цьому, позивачем не зазначено докази, що підтверджують завдання моральної шкоди, розрахунок суми стягнення у заявленому розмірі. Відсутні докази будь-яких витрат, причино-наслідкового зв`язку між станом здоров`я позивача та діями, бездіяльністю або рішеннями відповідача, та інші письмові докази, якими позивач може підтвердити викладені обставини та вимоги.

Вищевикладене є недоліками позовної заяви, які повинні бути усунуті позивачем шляхом зазначення реальної ціни позову на момент звернення до суду з позовною заявою, виходячи з дійсної (ринкової) вартості спірної квартири, з наданням суду доказів такої вартості дослідження/експертизи), доказів сплати судового збору, сплаченого враховуючи ціну позов.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, відповідно до ч. 2, 4, 5 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всі докази позивачем подані в копіях, оригіналів письмових доказів суду не надано.

Також, суд звертає увагу позивача не те, що у позові відсутній виклад обставин та будь-яка мотивація звернення із такими вимогами, їх належне обґрунтування та підтвердження належними та допустими доказами, що позбавляє можливості встановити будь-які обставини у справі.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальної заборони, обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Слід звернути увагу, що позовна заява подана через систему «Електронний суд».

Приписами ч.5 ст.43 ЦПК України передбачено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст.43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Натомість всупереч положенням ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви доказів надсилання її копії в примірнику для відповідача, що є недоліком позовної заяви.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведені обставини унеможливлюють вирішити питання про відкриття провадження у справі, а тому заяву належить залишити без руху та встановити заявникові строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: