Справа № 199/7776/24
(2/199/567/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

20.02.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., за участі позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок належить на праві часткової спільної власності по 1/3 частині ОСОБА_1 позивачу, її матері ОСОБА_3 , її рідному брату ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 лютого 1982 року, виданого державним нотаріусом Стрілковською З.Д. Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстровано в Реєстрі за № 1-331, зареєстрованого в Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації у м. Дніпропетровську 08.02.1982 року.

Право на спадкування за законом мали позивач та її рідний брат ОСОБА_4 . Строк звернення з заявою про спадщину, на момент відкриття спадщини становив 6 місяців, починаючи з 20 жовтня 2021 року, та спливав 19 квітня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , через 6 місяців і 14 днів після смерті матері, помер брат позивача, ОСОБА_4 .

Через повновномасштабну військову агресію РФ 24 лютого 2022 року, було введено обмеження на вчинення нотаріальних дій та закрито всі реєстри, що зумовило обмеження роботи нотаріату в Україні, та зумовило неможливість подання заяви про прийняття спадщини позивачем та її братом, а після смерті її брата ОСОБА_4 , неможливість подання заяви про прийняття спадщини позивачем. Позивач посилається на те, що через війну та смерть її рідних, військові події та обстріли в країні, в неї загострилися хвороби, які тривали з травня 2021 та тривають до цього часу і унеможливлювали звернутися до нотаріуса з заявою про отримання спадщини у строки визначені законом.

01 серпня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Чижик І.О. з заявою про видачу свідоцтва про спадщину, однак постановою від 01 серпня 2023 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ОСОБА_3 з причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, оскільки не проживала за однією і тією ж адресою що і спадкодавець.

У зв`язку з даними обставинами позивач просила суд визначити їй двомісячний додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник Дніпровської міської ради до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок належить на праві часткової спільної власності по 1/3 частині ОСОБА_1 , її матері ОСОБА_3 , її рідному брату ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 лютого 1982 року, виданого державним нотаріусом Стрілковською З.Д. Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстровано в Реєстрі за № 1-331, зареєстрованого в Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації у м. Дніпропетровську 08.02.1982 року.

На момент смерті ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 30.10.1973 року, за вказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_4 .

Строк звернення з заявою про спадщину спливав 19 квітня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача - ОСОБА_4 . Після смерті останнього відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Постановами від 01 серпня 2023 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чижик І.О. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

Згідно зі ч. 1 ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За правилами ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК).

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Причини пропуску позивачем вказаного строку, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини.

Так, загальновідомим є факт того, що 24 лютого 2022 розпочалася військова агресія російської федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений наступними Указами Президента України і триває до цього часу.

Війна, як соціально-політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор.

Введення воєнного стану на території України, обстріл міста Дніпра у період з 24 лютого 2022 року, що є загальновідомою обставиною, яку слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті матері та брата за місцем її відкриття.

Постанова КМУ № 164 в період часу з 06.03.2022 до 28.04.2022 містила пункт 3, згідно якого на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

У подальшому, в період часу з 28.04.2022 до 29.06.2022, пункт 3 Постанови КМУ № 164 діяв в новій редакції, згідно якої на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

У період часу з 29.06.2022 по 23.05.2023 пункт 3 Постанови КМУ № 164 діяв в редакції, згідно з якою перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Таким чином, вказана вище Постанова КМУ № 164 містила три різні редакції пункту 3, кожна з яких передбачала зупинення строку для прийняття спадщини. При цьому у період часу з 06.03.2022 до 29.06.2022 діяла редакція вказаного пункту, яка передбачала зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на весь період воєнного стану.

Станом на даний час сформована судова практика, згідно якої законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21).

Разом з тим, станом на час відкриття спадщини та у період строку для її прийняття, відповідна практика Верховного Суду сформована не була.

Ураховуючи завдання цивільного судочинства та вказані вище висновки щодо застосування норм права, ключовим для вирішення даної справи, на переконання суду, є отримання відповіді на питання, чи характеризувалась поведінка позивача дотриманням стандартів добросовісності та розумності.

Позивач є особою, яка не має юридичної освіти та не є фахівцем у галузі права, є особою похилого віку, страждає рядом захворювань, внаслідок яких перебувала на лікуванні під час строку для подання зави на прийняття спадщини, що підтверджено відповідними медичними документами.

За таких обставин, наявність встановлених судом обставин у своїй сукупності свідчить про те, що у позивача дійсно були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи поважність причин, з яких позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, відсутність інших спадкоємців за законом та за заповітом, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку про задоволення позову та поновлення їй строк для подачі заяв про прийняття спадщини, визначивши його в 2 місяці, що на думку суду буде достатньо для реалізації позивачем своїх спадкових прав.

Судові витрати по справі суд вважає за доцільне віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. 1272 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додатковий строк 2 місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті брата, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2025 року.

Суддя Руденко В.В.