Провадження № 2/638/2512/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М,,

за участю секретаря: Веремчук Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2024 року засобами поштового зв`язку до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, згідно прохальної частини якої просить суд: розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна актовий запис №254 від 11.06.2005 року; після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_3 »; вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнути з відповідача суму у розмірі 6 711,20 грн., з них: 1 211,20 грн. сума судового збору за подачу позовної заяви, 5 000,00 грн. - сума витрат, яку позивач має сплатити за надання правової допомоги, 500,00 грн. сума витрат, яку позивач очікує понести на поштові пересилання документів у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.06.2005 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають трьох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відповідач зрадив позивачу з іншою жінкою та як наслідок ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась спільна дитина, у свідоцтві про народження їхньої позашлюбної дитини відповідач зазначений батьком дитини. Наразі відповідач проживає з іншою жінкою, яка народила йому дитину. На погляд позивача, вказане свідчить, що кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб і сім`ю, та різне розуміння сім`ї в цілому. У зв`язку з подружньою зрадою та народженням дитини іншою жінкою, сімейне життя і шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені. Позивач вважає, що у сторін не має можливості зберегти сім`ю та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Сумісне проживання та ведення спільного господарства з відповідачем повністю припинено. Шлюб розривають вперше. Позивач просить не надавати строк для примирення. 20.03.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введенням воєнного стану на території України, позивач разом з дітьми були змушені покинути свою домівку та 23.03.2022 року приїхали до Королівства Бельгія, де і зараз проживають. Неповнолітні діти наразі проживають разом з позивачем у Королівстві Бельгія. Повнолітній син проживає окремо від батьків. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

12.02.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Керімова Аліка Заміровича через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис №254 від 11.06.2005 року; у задоволенні вимог про стягнення витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 5 000,00 грн., стягненню виплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн. за подання позовної заяви та витрат на поштові пересилання документів у справі в розмірі 500,00 грн. відмовити. Також у відзиві відповідачем зазначено, що зазначені позивачем обставини виїзду з України можуть створити хибну уяву про те, що нібито позивачка разом лише з дітьми були змушені покинути свою домівку. Проте саме відповідач на власному автомобілі в березні 2022 року вивіз позивача та трьох спільних дітей з України та в подальшому займався облаштуванням життя сім`ї в Королівстві Бельгія. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені вже кілька років тому, задовго до виїзду сім`ї з України в березні 2022 року. Проте позивач та відповідач спільно проживали разом з дітьми до початку січня 2024 року. Оскільки подальше спільне життя з позивачем було неможливим, відповідач був змушений залишити квартиру в ОСОБА_7 . Відповідач є єдиним орендарем зазначеної квартири, починаючи з 26.11.2022 року і по даний час. Також вказана квартира є єдиним зареєстрованим місцем проживання як позивача, так і відповідача у Королівстві Бельгія. В зазначеній квартирі відповідачем створені комфортні умови для проживання сім`ї на період тимчасового перебування в Королівстві Бельгія. Проте наразі питання визначення подальшого місця проживання спільних дітей остаточно не визначено. Позивач у позовній заяві стверджує, що «у свідоцтві про народження їхньої позашлюбної дитини відповідач зазначений батьком дитини». Оскільки подібного документу не існує в природі, наведене твердження не відповідає дійсності та вигадкою сторони позивача. Позивач періодично чинить відповідачу перешкоди у спілкуванні з їхніми спільними неповнолітніми дітьми, обмежуючи участь відповідача у їх вихованні. Відповідач зазначає, що оскільки позивач та відповідач мають різні погляди на життєві ситуації та сімейні відносини і сімейні обов`язки, кілька років не підтримують шлюбних стосунків, біля року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач вважає, що сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідач вважає, що подальше перебування у шлюбі з позивачем є неможливим та не відповідає інтересам сторін та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява з проханням розгляд справи проводити за відсутності позивача.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Керімова А.З. до суду надійшло клопотання з проханням розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника без надання часу на примирення.

Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах та суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , Відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна 11.06.2005 року зареєстровано шлюб, актовий запис №254, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 », що підтверджує оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкова Харківського міського управління юстиції. Також у сторін є повнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружні стосунки між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, подружжя не веде спільного господарства і не проживає однією сім`єю, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача та відповідача, що не оспорюється сторонами та викладено у письмових заявах по суті справи.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд встановив справжнє прагнення сторін до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечитиме інтересам сторін, окрім того збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбупідлягає задоволенню.

Суд звертає увагу сторін про те, що предметом розгляду даної справи є саме розірвання шлюбу. Всі інші питання щодо визначення місця проживання дітей, порядок участі сторін у вихованні дітей та інше не вирішуються судом у вказаній справі.

Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачем зазначено, що остання вважає за необхідне залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 142 ЦПК України та частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову.

З урахуванням вищезазначеного, та зважаючи на те, що відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 605,60 грн., а інші 50 відсотків судового збору стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11-13, 81, 142, 265 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис №254 від 11.06.2005 року.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 % від суми сплаченого судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: