Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/189/25
Провадження № 2-о/553/30/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.02.2025м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Ткачука Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Чоповда А.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерство оборони України про встановлення факту перебування на утриманні,

установив:

Адвокат Ярошенко Світлана Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави суду, із заявою, у якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на утриманні свого старшого брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 05 жовтня 2024 року включно.

Заявлені вимоги мотивує тим, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідними братами, матір`ю яких є ОСОБА_4 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали за однією адресою по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 проживав разом та перебував на утриманні свого старшого брата ОСОБА_3 . 10.06.2024 ОСОБА_3 призваний на військову службу по мобілізації. Після мобілізації ОСОБА_3 продовжував підтримувати фінансово свого молодшого брата, шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 . Згідно з сповіщенням сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) № 393 від 07.10.2024 № 1/21965, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в н.п. Рясне Богодухівського району, Харківської області, внаслідок обстрілу ворожого міномету. До моменту загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 заявник перебував на його утриманні, отримував він нього матеріальну допомогу, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів для існування. На час смерті свого брата ОСОБА_1 був членом сім`ї військовослужбовця, а тому, за твердженням представника заявника, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168. Встановлення факту перебування на утриманні необхідно заявнику для отримання одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.01.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 25 лютого 2025 року. Залучено до участі у розгляді справи як заінтересовану особу Міністерство оборони України.

04.02.2025 від представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 до суду надійшли заперечення на заяву, у яких представник заінтересованої особи зазначив, що надані заявником докази не підтверджують у повній мірі факт перебування особи на утриманні. Надані копії квитанцій не підтвержують зарахування коштів саме на карту заявника. На думку представника заінтересованої особи, доказами може бути банківська виписка з картки заявника за весь період, коли брати разом проживали за однією адресою, а не тільки в період служби загиблого. ІНФОРМАЦІЯ_6 вважає, що факт кровного споріднення не є підствою для визнання неповнорідного брата особою, яка перебувала на повному утриманні та отримувала допомогу, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів її існування. Тому просив відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

21.02.2025 від представник азаінтересованої особи Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, у яких представник заінтересованої особи зазначив, що заявником не були надані докази на підтвердження наявності/відсутності його доходів та доходів померлого брата для співвідношення їх розміру та встановлення факту утримання, не доведено, що дохід померлого був саме єдиним джерелом доходу заявника. Заявник не підтвердив свого перебування на утриманні померлого військовослужбовця. Просив відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

Представник заявника у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у поданій заяві.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 суду пояснив, що загиблий ОСОБА_3 є його рідним братом по матері. Вони із братом проживали у м. Полтаві за однією адресою. Заявник з 28.08.2017 працює у ПП «Локомотивне ДЕПО «Полтава» помічником машиніста електровозу та отримує заробітну плату в середньому 12 000,00 гривень на місяць. Його брат ОСОБА_3 з 05.04.2023 до мобілізації працював у КП «Полтававодоканал», де також отримував заробітну плату близько 12 000,00 гривень на місяць. Коли заявник декілька років тому перебував на лікарняному протягом місяця, він знаходився на повному утриманні свого брата. Грошові кошти, які після мобілізації ОСОБА_3 перерахував на його картку, ОСОБА_1 не витратив на власні потреби, а зберігав на випадок, якщо вони знадобляться його брату для придбання військової амуніції чи на випадок лікування брата внаслідок поранення. Заяву підтримав в повному обсязі. Зазначив, що встановлення факту перебування на утриманні брата йому потрібно для отримання одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця.

Представники заінтересованих осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 та Міністерства оборони України в судове засідання не з`явилися, у поданих до суду заявах по суті справи просили проводити судовий розгляд без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення перебування фізичної особи на утриманні.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_5 , матір`ю якого записана ОСОБА_6 , батьком ОСОБА_7 (а.с.13).

Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , засвідченого в.о. інспектора відділу кадрів ТОВ «ПластиКом», прізвище ОСОБА_8 змінене на ОСОБА_9 згідно зсідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 08.09.2007 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського відділу юстиції (а.с. 17, звор. стор.).

Згідно з копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , шлюб між чоловіком ОСОБА_3 і дружиною ОСОБА_10 розірваний 05.04.2016, актовий запис № 16. Після державної реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишене прізвище « ОСОБА_9 » (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розірваний 14.11.1996, актовий запис № 244. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_12 змінене на « ОСОБА_13 » (а.с. 12).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_1 , матір`ю якого записана ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_14 (а.с. 6).

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 10).

Згідно з копією довідки КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради від 09.12.2024 № 2562, ОСОБА_3 (квартиронаймач) та ОСОБА_1 (брат) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 05.10.2024 знятий з реєстрації у звязку зі смертю (а.с. 18).

Згідно з копією Сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) № 393, адресованого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 за вих. № 1/21965 від 07.10.2024, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , відряджений до військової частини НОМЕР_9 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в н.п. Рясне, Богодухівського району Харківської обл., внаслідок обстрілу ворожого міномету (а.с. 8).

10.10.2024 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видане свідоцтво про смерть 05.10.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ссерії НОМЕР_10 (а.с. 9).

Згідно з копіями квитанцій № 47 від 20.08.2024 на суму 10000,00 грн., № 92 від 09.09.2024 на суму 2000,00 грн., № 251 від 24.08.2024 на суму 20100,00 грн., № 23 від 11.09.2024 на суму 19000,00 грн., № 90 від 26.07.2024 на суму 9500,00 грн. ОСОБА_3 здійснив переказ грошових коштів на картковий рахунок НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_15 (а.с.21-22).

Отже, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в н.п. Рясне Богодухівського району Харківської області загинув військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , відряджений до ВЧ НОМЕР_9 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є рідним братом заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з положеннями пункту 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

Згідно з пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затв. Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45, сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до пункту 1 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (надалі також «Закон №2011-XII») у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Положеннями пункту 4 ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, у тому числі утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII.

Згідно ч.1 ст. 30 Закону №2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до положень статті 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Тобто, для набуття статусу утриманця військовослужбовця необхідна одночасна наявність таких умов: належність до непрацездатних членів сім`ї, визначених у ст. 30 Законі №2262-XII; отримання від військовослужбовця допомоги, яка є постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно ч.4 ст. 30 Закону №2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.

Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Тобто, брати та сестри військовослужбовців можуть вважатися утриманцями загиблого військовослужбовця у разі: якщо вони не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років; якщо вони зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, незалежно від віку і працездатності, і не працюють.

Як вбачається із заяви, заявник не може бути віднесений до жодної із цих категорій осіб.

Крім того, у заяві зазначається, що загиблий військовослужбовець ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав разом із заявником за однією адресою, фінансово забезпечував та утримував його як до так і після призову на військову службу, тобто заявник перебував на його утриманні. Проте, в матеріалах справи відсутні докази одержання заявником від померлого ОСОБА_3 допомоги, що була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування, а сам по собі факт проживання разом жодним чином не підтверджує факту перебування на утриманні. Навпаки, в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтвердив, що він є працездатною особою, працює, отримує регулярний дохід у виді заробітної плати, у середньому 12 000,00 грн. на місяць. До мобілізації його брат ОСОБА_3 працював та отримував заробітну плату, середній розмір якої також становив 12000,00 грн.

Також, в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтвердив, що грошові кошти, отримані від ОСОБА_3 після мобілізації останнього, заявник не витрачав на своє утримання, а зберігав з метою наступної передачі ОСОБА_3 для придбання військової амуніції чи на випадок необхідності лікування брата у випадку його поранення.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування заявника на утриманні брата ОСОБА_3 , матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд доходить висновку, що з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів відсутні підстави для висновку, що матеріальна допомога загиблого брата ОСОБА_3 була постійним і основним джерелом засобів до існування заявника ОСОБА_1 , тому заява не підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315-319, 352, 354-355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерство оборони України про встановлення факту перебування на утриманні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 28.02.2025.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. А. Ткачук