справа № 619/8576/24
провадження № 2/619/205/25
27 лютого 2025 року,
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Жорняк О.М., за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 619/8576/24,
ім`я (найменування) сторін:
позивач: Дергачівська окружна прокуратура, в інтересах держави в особі Дергачівська міська рада Харківського району Харківської області;
відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Вікторія ВТ»;
третя особа: Департамент захисту довкілля та природо-користування Харківської обласної військової адміністрації;
вимоги позивача: про усунення перешкод державі у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою в межах об`єкту природно-заповідного фонду. Виклад позиції позивача.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 13.11.2024 провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, ухвалою від 16.12.2024 закрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача Дергачівської окружної прокуратури - прокурор Дергачівської окружної прокуратури Антохіна О.С., подала до суду заяву в якій просить провести судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача - директор ТОВ СП "Вікторія ВТ" Веліканова Ю.А, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, з заявами до суду не звертався.
Представник третьої особи - Департаменту захисту довкілля та природо-користування Харківської обласної військової адміністрації, в підготовче судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, з заявами не звертався.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до частин 1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, при цьому у справі достатньо наявних матеріалів для її розгляду та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Під час вивчення питання дотримання вимог земельного законодавства в частині використання земель природо-заповідного фонду, прокуратурою встановлено, що відповідно до рішення Харківської обласної ради XVІ сесії XXIII скликання від 20.03.2001 оголошено, без вилучення земельних ділянок за згодою землекористувачів та землевласників території та об`єкти природно-заповідного фонду місцевого значення.
Так, в межах Дергачівського району (на теперішній час Харківського району) Харківської області біля сел. Слатино визначено територію, яка оголошена ботанічним заказником місцевого значення «Слатінський».
10.02.2003 ТОВ «Слобожанщина» з державним управлінням екології та природних ресурсів в Харківській області укладено охоронне зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження ботанічного заказника «Слатінський» відповідно до якого, на заповідній території забороняється: а) проведення будь-якої господарської діяльності, яка може завдавати шкоди заповідному об`єкту та порушити екологічну рівновагу; б) самочинна зміна меж, зміна охоронного режиму, забруднення територій; в) будь-яке порушення ґрунтового покриву, розведення вогнищ, забруднення територій, будівництво, видобування корисних копалин.
Незважаючи на це, Дергачівською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 1 від 02.01.2003, яким погоджено проект організації території земельних часток (паїв) в натурі та виготовлення державних актів на право приватної власності на землю із земель колективної власності КСП «Слатинське» загальною площею 2871,10 га, в тому числі: на території Слатинської селищної ради 2855,7 га, в тому числі: ріллі 2129, 7 га, пасовищ 546,1 га, сіножать 179,9 га, на території Безруківської сільської ради 15,4 га ріллі та передано власникам сертифікатів по КСП «Слатинське» земельні ділянки в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2312,13 га, в тому числі: на території Слатинської селищної ради 2259,26 га, на території Безруківської сільської ради 12,58 га відповідно до проекту організації території земельних часток (паїв) КСП «Слатинське».
Відповідно до Списку громадян-членів КСП «Слатинське», який є додатком до зазначеного розпорядження, ОСОБА_2 передано земельні ділянки в тому числі рілля 8,619 га, пасовища 2,728 га, 0,3690 сіножаті.
В свою чергу територію земельних ділянок часток (паїв) виділено за рахунок земель КСП «Слатинське», які частково входять до об`єкту ботанічного заказника «Слатінський», та перебували у користуванні ТОВ «Слобожанщина» без їх вилучення.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду».
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно із положеннями п. «в» ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з положеннями ст. 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» заказники належать до природно-заповідного фонду України.
Статтею 43 ЗК України передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Згідно зі ст. 44 ЗК України, до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).
Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.
Статтею 9 цього Закону визначено вичерпний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, який не передбачає використання територій природно-заповідного фонду для сільськогосподарських потреб, а саме ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України, підлягають особливій державній охороні.
Аналогічні висновки Великою Палатою Верховного Суду викладено у постановові від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, у п. 70 постанови від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц та у п. 49 постанови від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 12 112,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 44, 76-82, 141, 209, 211, 223, 247, 259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 1, 22, 81, 140, 143, 145 ЗК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Вікторія ВТ», третя особа: Департамент захисту довкілля та природо-користування Харківської обласної військової адміністрації, про усунення перешкод державі у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою в межах об`єкту природно-заповідного фонду - задовольнити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: Дергачівська окружна прокуратура Харківської області, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, вул. Європейська, буд. 63,
в інтересах держави в особі Дергачівська міська рада Харківського району Харківської області, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 5,
відповідачі: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
третя особа: Департамент захисту довкілля та природо-користування Харківської обласної військової адміністрації, місцезнаходження: м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під`їзд, 7 поверх.
Суддя О. М. Жорняк