Єдиний унікальний номер: 448/900/24
Провадження № 2/448/52/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19.02.2025 м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гіряк С.І.,

за участі секретаря судового засідання Семен І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

до

відповідача: Мостиської міської ради Львівської області (місцезнаходження: вул.Грушевського, 6, м.Мостиська, Яворівського району, Львівської області, індекс:81300),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович (місцезнаходження: вул.Грушевського, 22, м.Мостиська, Яворівського району, Львівська область, 81300)

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 )

вимоги позивача: скасування державної реєстрації та визнання права власності на спадкове майно,

учасники справи не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. Адвокат Сталевич Г.О., яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить:

1.1. скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_3 на житловий будинок по адресу АДРЕСА_3 з одночасним скасуванням запису про право власності №19072044 про проведену державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 по адресу АДРЕСА_3 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведену державним реєстратором Поліщак Марією Василівною, Мостиська міська рада, Львівської області;

1.2. визнати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстровану в с.Заверхи, Яворівського району (колишнього Мостиського району), Львівської області, власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 70,1 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., допоміжною 37.7 кв.м. в порядку спадкування за заповітом майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. В обґрунтування позову покликається на те, що житловий будинок в АДРЕСА_3 відносився до суспільної групи колгоспний двір, членами якого станом з 01.04.1988 по 15.04.1991 були: ОСОБА_3 голова домогосподарства, ОСОБА_4 чоловік, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_5 син (вибув 24.03.1986), ОСОБА_5 - онука (вибула 25.06.1986), ОСОБА_5 онука (вибула 25.06.1986), ОСОБА_2 племінниця (прибула 18.12.1989). Згідно виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору були: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

3. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4 . На час смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_3 , разом з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_6 онук. Зазначає, що після його смерті спадщину прийняла його жінка (мати позивачки) ОСОБА_3 , так як проживала з ним на час відкриття спадщини.

4. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 . Вказує, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на: житловий будинок з госпордаськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначає, що за свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачці.

5. Вказує, що за померлою ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , підставою для державною реєстрації права власності були виписка з погосподарської книги №4, виданої Чернівською сільською радою Мостиського району Львівської області від 10.02.2017 за №390 та технічний паспорт, виданий ФОП ОСОБА_7 03.02.2017 за №429.

6. Вказує, що позивачка з метою оформлення спадкових прав після смерті матері звернулась до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р. С. Разом з тим, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що: «подані нею документи не відповідають вимогам статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки згідно статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них. що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Оскільки у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим Поліщак М.В., державним реєстратором Мостиської міської ради Львівської області 17.02.2017 року за індексним номером витягу: 80631256 підставою виникнення права власності зазначені лише виписка з погосподарської книги №4, виданої Чернівською сільською радою Мостиського району Львівської області від 10.02.2017 за №390 та технічний паспорт, виданий ФОП ОСОБА_7 03.02.2017 за №429, тобто документи, які не зазначені в переліку ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які відповідно не можуть бути підставою для реєстрації права власності...». У зв`язку з порушеною процедурою реєстрації права власності на житловий будинок, який відносився до суспільної групи «колгоспний двір», вказує, що приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С. позиваці було роз`яснено, що для реалізації її права на оформлення права власності вказаного житлового будинку їй слід звернутися до суду.

7. Вказує, що після смерті матері належна їй частка (з врахуванням частки батька) у майні вищевказаного колгоспного двору перейшла за правила загального спадкування за заповітом до позивачки, в результаті чого вона стала власником частки зазначееного колгоспного двору. Вказує, що інших спадкоємців після смерті матері, які б мали право на обов`язкову частку, крім позивачки, немає. Доповнює, що позивачка також успадкувала частку третьої особи у справі ОСОБА_2 , яка давним давно вибула з даного будинковолодіння та не приймала участі у веденні домашнього господарства, та з огляду на наведене позивачка стала власником будинку в цілому.

Оформити право власності на будинковолодіння в позасудовому порядку позивачці не видається можливим, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

8. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області М.Пельц 17.07.2024 подала відповідь на відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що 13.02.2017 року державним реєстратором Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області Поліщак Марією Василівною прийнято заяву про державну реєстрацію права власності №20941928 від ОСОБА_3 . До заяви заявником додано наступний пакет документів: виписку із погосподарської книги №4 серія та номер 390 видану 10.02.2017 року Чернівською сільською радою Мостиського району Львівської області; технічний паспорт №429 виданий 03.02.2017 року ФОП ОСОБА_7 ; довідку про присвоєння адреси житловому будинку №389 видану 10.02.2017 року Чернівською сільською радою Мостиського району Львівської області. Вказують, що Згідно п. 1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (у редакції станом на 01.01.2017 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 31 вищевказаного Закону передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення пбгосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції станом на 04.02.2017 року, порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Так згідно п. 42 вищевказаної Постанови для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Так, вказує, що державним реєстратором Поліщак М.В. 17.02.2017 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) індексний номер рішення 33912716 та проведено реєстрацію права власності згідно чинного законодавства, яке діяло на момент проведення реєстрації. Даним законодавством не передбачено, що державний реєсторатор витребовує в заявника додаткові документи, де вказано, що об`єкт нерухомого майна відноситься до суспільної групи колгоспний двір, тому в даному випадку процедура проведення державної реєстрації права власності не порушена. Враховуючи наведене вище просять відмовити в задоволенні позову.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

9. В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, в матеріалах справи наявні повноваження представника, згідно яких його інтереси представляє адвокат Сталевич Г.О. Представниця позивачки адвокатка -Сталевич Г.О. подала заяву, в якій просить розглянути справу без їхньої участі, вказавши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

10. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв, клопотань про відкладення підготовчого судового засідання не подав.

11. Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його присутності.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заяв, клопотань про відкладення судового засідання не подала.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка представника відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

12. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Білоуса Ю.Б.

Ухвалою судді Білоуса Ю.Б. від 22.05.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Білоуса Ю.Б. від 29.05.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

13. Розпорядженням в.о. керівника апарату Мостиського районного суду Львівської області №5 від 08.07.2024 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу вищевказаної судової справи, призначеного повторний автоматизований розподіл зазначеної справи, в зв`язку із вибуттям судді Білоуса Ю.Б. зі штату Мостиського районного суду Львівської області у відрядження до Личаківського районного суду м.Львова з 01.07.2024 року.

14. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2024 року, головуючим суддею у вказаній справі визначеного суддю Гіряк С.І. Ухвалою від 05.08.2024 вказана цивільна справа прийнята до провадження судді Гіряк С.І.

15. Ухвалою судді Гіряк С.І. від 05.08.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

16. Ухвалою суду від 02.12.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

17. Судом встановлено, що житловий будинок в АДРЕСА_3 відносився до суспільної групи колгоспний двір, членами якого з 01.04.1988 по 15.04.1991 були: ОСОБА_3 голова домогосподарства, ОСОБА_4 чоловік, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_5 син (вибув 24.03.1986), ОСОБА_5 - онука (вибула 25.06.1986), ОСОБА_5 онука (вибула 25.06.1986), ОСОБА_2 , 1972 р.н., племінниця (прибула 18.12.1989), що підтверджується копією виписки із погосподарської книги №4, виданої в.о. старости старостинського округу №9 Мостиської міської ради М.Корпесьо (а.с. 35).

18. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.36).

19. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_3 , разом з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_6 онук, що підтверджується довідкою №268, виданою в.о. старости старостинського округу №9 Мостиської міської ради М.Корпесьо (а.с. 37).

20. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.19).

21. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_3 , була зареєстрована одна, що підтверджується довідкою №267 від 01.04.2024, виданою виданою в.о. старости старостинського округу №9 Мостиської міської ради М.Корпесьо (а.с. 25).

22. 05.03.2015 мати позивачки склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці позивачці у справі ОСОБА_1 (а.с. 23).

23. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.02.2017 року держаним реєстратором Поліщак М.В. 13.02.2017 за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , підстава державної реєстрації: виписка з погосподарської книги №4, виданої Чернівською сільською радою Мостиського району Львівської області від 10.02.2017 за №390 та технічний паспорт, виданий ФОП ОСОБА_7 03.02.2017 за №429, номер запису 19072044, підстава внесення запису Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 33912716 від 17.02.2017, ОСОБА_8 , Чернівська сільська рада Мостиського району Львівської області, Львівська обл. (а.с.34).

24. 07.11.2023 була зареєстрована спадкова справа після смерті матері позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом №74632081 про реєстрацію в спадковому реєстрі від 07.11.2023. В матеріалах справи відсутні дані, що позивачка зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

25. Разом з тим, листом від 02.04.2024 року, нотаріусом Яксманицьким Р.С. було відмовлено ОСОБА_9 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері з огляду на те, що: «подані нею документи не відповідають вимогам статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки згідно статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Проте у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим Поліщак М.В., державним реєстратором Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області 17.02.2017 року за індексним номером витягу: 80631256 підставою виникнення права власності зазначені лише виписка з погосподарської книги №4, виданої Чернівською сільською радою Мостиського району Львівської області від 10.02.2017 за №390 та технічний паспорт, виданий ФОП ОСОБА_7 03.02.2017 за №429, тобто документи, які не зазначені в переліку ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та відповідно не можуть бути підставою для реєстрації права власності». Окрім цього нотаріус вказав, що житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 , а членами вказаного двору були ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (вибув 24.03.1986), ОСОБА_5 (вибула 25.06.1986), ОСОБА_5 (вибула 25.06.1986), ОСОБА_2 , (прибула 18.12.1989) (а.с. 33).

26. Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 батьками ОСОБА_1 були ОСОБА_4 - батько, ОСОБА_3 - мати (а.с. 20).

27. Після одруження позивачка змінила прізвище із « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с. 21).

28. Згідно копії паспорта позивачки така зареєстрована з 29.09.2020 за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 17).

29. Оформити право власності на будинковолодіння в позасудовому порядку позивачці не видається можливим, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

V. Застосоване Судом законодавство

30. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

31. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

32. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

33. Спірні правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

34. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Пунктом 1 ч.1 ст 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

35. Згідно з ч.3. ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва, майбутньому об`єкту нерухомості у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

36. Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

37. Відповідно до пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України Про санкції, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, обтяженнями речових прав, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України Про санкції, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України Про санкції, відмови в державній реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України Про санкції. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Реєстру аграрних нот та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

38. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

39. Щодо колгоспного двору, то він за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

З введенням у дію з 15 квітня 1991Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963.

40. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963.

Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

41. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

42. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

43. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зокрема, згідно з положеннями статті 120 Цивільного кодексу УРСР (1963), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об`єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім`я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» (697-12) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990.

44. Виходячи із змісту статті 524 Цивільного кодексу УРСР (1963) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В свою чергу статтями 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

45. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім того, згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування»: «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

46. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

47. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81);

48. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

49. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

50. Згідно із ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VI. Висновки Суду

Щодо скасування державної реєстрації житлового будинку

51. На підставі наведених правових норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права як скасування державної реєстрації є правильним, адже наявність неправильної державної реєстрації спірного житлового будинку за померлою матір`ю ОСОБА_3 створює перешкоди у здійсненні реєстрації права власності позивачки та інших спадкоємців в порядку спадкування, оскільки за померлою ОСОБА_3 було зареєстровано право власності в цілому на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі документів, які не відповідають вимогам статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки згідно статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. У Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим Поліщак М.В., державним реєстратором Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області 17.02.2017 року за індексним номером витягу: 80631256 підставою виникнення права власності зазначені лише виписка з погосподарської книги №4, виданої Чернівською сільською радою Мостиського району Львівської області від 10.02.2017 за №390 та технічний паспорт, виданий ФОП ОСОБА_7 03.02.2017 за №429, тобто документи, які не зазначені в переліку ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які відповідно не можуть бути підставою для реєстрації права власності.

52. Як було встановлено в ході судового розгляду нотаріус відмовив у видачі Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , з огляду на наведені вище обставини, а також те, що вказаний житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір. Така реєстрація порушує права позивачки, іншим шляхом усунути зазначену розбіжність, крім скасуванням даної реєстрації в судовому порядку, позивачка не має можливості, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

53. Таким чином, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_3 , проведена державним реєстратором Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області Поліщак Марією Василівною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та запис про право власності: 19072044 підлягає скасуванню.

Щодо визнання права власності на житловий будинок.

54. У справі, яка розглядається судом встановлено, що позивачка звернулась до суду з позовною вимогою до Мостиської міської ради Львівської області про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , який відносився до суспільної групи колгоспний двір та головою якого була ОСОБА_3 , в цілому, зокрема в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_3 , оскільки оформити право власності на спірне будинковолодіння в позасудовому порядку позивачці не вдається.

55. Однак, позивачем не додано підтвердження, що вона прийняла спадщину після смерті матері, оскільки мати позивачки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно довідки №267 від 01.04.2024, виданої в.о. старости старостинського округу №9 Мостиської міської ради М.Корпесьо, на час смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_3 , була зареєстрована одна (а.с. 25), а згідно копії паспорта позивачки - така зареєстрована з 29.09.2020 за адресою: АДРЕСА_4 .

56. В матеріалах справи відсутні дані, що позивачка зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

57. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

58. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

59. Встановлено, що позивачкою не долучені докази, які б дали право визнати доведеними позовні вимоги в частині визнання права власності на житловий будинок, відсутня ступінь достовірності наданих стороною позивача доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною.

60. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, приходжу до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині щодо визнання права власності на житловий будинок, з наведених вище мотивів та підстав.

Висновки Суду за результатами розгляду даної справи

61. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Судом з`ясовані та відображені обставини, які мають значення для даної справи та вказані висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки.

62. У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно зі статтею 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99; пункт 30). У пункті 31 рішення у справі «Волошин проти України» (№ 15853/08) та пункті 22 рішення у справі «Бацаніна проти росії» (№ 3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами» і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.

У пункті 25 рішення у справі «Проніна проти України» (№ 63566/00), пункті 13 рішення у справі «Петриченко проти України» (№ 2586/07) та пункті 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (№ 42310/04) висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

63. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00 §23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

64. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, з наведених вище мотивів та підстав. Матеріали справи не містять наявних обставин, а відповідачем не долучені докази, які б дали право визнати повністю недоведеними позовні вимоги позивача.

65. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства, позивачка звернулася за захистом своїх майнових прав, керуючись нормами матеріального законодавства та ЦПК України. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи, Суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

VII. Судові витрати

66. Виходячи із вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору залишити за нею.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

2. Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_3 , проведену державним реєстратором Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області Поліщак Марією Василівною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасувати запис про право власності: 19072044.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

6. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 03.03.2025.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, місце знаходження: вул.Грушевського, 6, м.Мостиська, Львівської області, індекс 81300; ;

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, місцезнаходження: вул.Грушевського, 22, м.Мостиська, Яворівського району, Львівська обл., індекс: 81300;

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Світлана ГІРЯК