СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/97/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., в порядку спрощеного письмового провадження, розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2024 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшов позов Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 83 588, 22 грн.

10.01.2025 року у справі постановлено рішення суду, яким позов задоволено повністю.

07.02.2025 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відстроку виконання рішення суду. Заяву відповідач обгрунтовує тим, що він як боржник не ухиляється від виконання рішення суду, однак є обставини, що не дозволяє виконати рішення суду в повному обсязві, оскільки його заробітна плата не дозволяє її погасити, в нього на утриманні є дитина з інвалідністю. На підставі викладеного просив відстрочити виконання рішення суду від 10.01.2025 року на один рік.

Ухвалою суду від 12.02.2025 р. заяву про відстрочення виконання рішення прийнято до розгляду.

Від представника стягувача до суду не надходило заперечень щодо відстрочки виконання рішення суду.

Суд, розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10.01.2025 р. судом було ухвалено рішення по справі за позовом Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №4860 від 28.04.2014 р. у розмірі 83 588,22 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а всього разом 86 010, 62 грн.

В апеляційному порядку рішення суду не оскаржувалось, набрало законної сили 11.02.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як передбачено ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У відповідності до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (вказаний висновок викладений в постанові КГС ВС від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

Втім, в будь-якому разі вирішуючи питання відстрочення виконання рішення суду суди мають дотримуватись балансу інтересів сторін на основі поданих сторонами доказів.

24.02.2022 згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, який у подальшому продовжено і діє на момент паостановлення даної ухвали суду.

Вказана обставина негативний вплив на економіку країни, та ускладнює діяльність як позивача, так і відповідача, а отже негативно впливає на сторін спору.

В той же час, суд враховує, що в силу закріплених в пункті 1 ст. 6 Конвенції принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Однак, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 904/4566/18 та від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17.

Суд також звертає увагу, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не сприяє ухиленню від його виконання відповідача, а навпаки надає можливість ефективно виконати судове рішення без понесення сторонами додаткових обтяжень при його виконанні.

У підтвердження свого прохання боржник надав суду документи, які унеможливлюють на даний час виконання рішення суду, а саме: свідоцтво про народження дитини,- неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , медичний висновок від 28.10.2024 р., згідно якого дитина має право на оформлення підгрупи А до 03.06.2033 р., довідку № 64/767, проте, що син ОСОБА_2 , потребує домашнього догляду, консультаційний висновок спеціалістів № 509/2024 від 22.10.2024 р, згідно якого у ОСОБА_3 , навний діагноз "Антиповий аутизм", та довідку про доходи, згідно якої ОСОБА_1 працює на посаді парамедика та отримує заробітну плату, сукупний дохід з серпня 2024 р. по січень 2025 становить 15 3440,80 грн.

Приймаючи до уваги те, що боржник має труднощі у виконанні ним рішення суду, однак має намір виконати та сплатити заборгованість, суд дійшов висновку про задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, - задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі на загальну суму 86 010 (вісімдесят шість тисяч десять) грн. 62 коп., - до 10.01.2026 р.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.Д. Бабич