У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2025 Справа №607/3729/25 Провадження №2-з/607/12/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Череватого Петра Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Череватий Петро Миколайович, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст заяви

22 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 адвокат Череватий П.М. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: 1) визнання за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; 2) визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на нежитлове приміщення, загальною площею 64,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 3) визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на автомобіль марки «Volvo» моделі «XC60», д.н.з. НОМЕР_1 ; 4) стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації різниці вартості поділеного майна у розмірі 674 130 гривень; 5) стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації ринкової вартості однієї другої автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , 2015 року випуску, у розмірі 204 000 гривень.

25 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» разом із цим позовом представник позивача ОСОБА_1 адвокат Череватий П.М. подав заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Череватий П.М., до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, шляхом: заборони ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) вживати дії щодо відчуження належного їй автомобіля марки «Mazda

CX 9», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 .

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначив, що позивач звернувся з вказаним позовом з метою забезпечення вимог позивача про стягнення з відповідачки грошової компенсації на загальну суму 878 130 гривень і у цій справі, вважає, що слід вжити заходів забезпечення позову. На переконання ОСОБА_1 , з моменту, коли відповідачка дізнається про судову справу та зміст позовних вимог, вона може самостійно відчужити вказаний автомобіль і тим самим істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у цій справі у випадку задоволення позовних вимог позивача про стягнення на його користь грошової компенсації. Заявник вказує, що ризик відчуження ОСОБА_2 вказаного автомобіля доводиться тим, що остання в минулому вже відчужувала без згоди та відома ОСОБА_1 належний сторонам автомобіль «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , 2015 року випуску. Відповідно до інформації ТОВ «Захід-Експерт» середня ринкова вартість вказаного автомобіля становить 447 500 гривень та є значно меншою від розміру грошової компенсації. На переконання позивача невжиття будь-яких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення його порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся з позовом до суду. Крім того, він посилається на те, що обраний ним захід забезпечення позову не вплине на матеріальний стан відповідачки та не призведе до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування. В свою чергу, відсутні обставини передбачені статтею 154 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), які б зобов`язували суд застосувати зустрічне забезпечення у цій справі.

2. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 22 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 адвокат Череватий П.М. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: 1) визнання за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; 2) визнання за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на нежитлове приміщення, загальною площею 64,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 3) визнання ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки «Volvo» моделі «XC60», д.н.з. НОМЕР_1 ; 4) стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації різниці вартості поділеного майна у розмірі 674 130 гривень; 5) стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації ринкової вартості однієї другої автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , 2015 року випуску, у розмірі 204 000 гривень.

Відповідно до відповідей Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) № 31/19-Ч-30аз від 14 лютого 2025 року та № 31/19-Ч-41аз від 21 лютого 2025 року, за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , станом на даний час та станом на 26 лютого 2024 року були зареєстровані: 1) причіп АМС Старконь, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , дата реєстрації 24 січня 2025 року; 2) з 14 березня 2024 року по 12 листопада 2024 року був зареєстрований автомобіль «MG 550», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 , який 12 листопада 2024 року перереєстрований у зв`язку із зміною анкетних даних власника на ОСОБА_3 (зміна прізвища), а 23 листопада 2024 року перереєстрований на нового власника; 3) станом на даний час зареєстрований автомобіль «Mazda CX 9», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , дата реєстрації 24 січня 2025 року. В період з 18 липня 2023 року по 12 листопада 2024 року за ОСОБА_2 був зареєстрований автомобіль «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , 2015 року випуску, який 12 листопада 2024 року перереєстрований у зв`язку із зміною прізвища на ОСОБА_3 та 28 січня 2025 року перереєстрований на нового власника.

Згідно відповіді ТзОВ «Захід-Експерт» №18/02 від 18 лютого 2025 року, середня ринкова вартість транспортного засобу «Mazda CX 9», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , може становити 447 500 гривень.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Разом із цим позовом, позивач подав заяву про забезпечення позову, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Конституцією України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124). Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав основоположних прав та свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (§ 77).

Як зазначено в частинах першій та другій статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із пунктами 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів; особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі № 726/822/21.

Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі №487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 сформульована правова позиція відповідно до якої обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову; заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 212/7106/21 вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, спрямовані на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року в справі № 755/5333/20, провадження № 61-17180св20, вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження №1290гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Заявник зазначає, що відповідачка довідавшись про судову справу та зміст вимог позивачка може самостійно відчужити вказаний автомобіль і тим самим істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позовних вимог позивачка про стягнення на його користь грошової компенсації.

Ризик відчуження відповідачкою вказаного автомобіля доводиться і тим, що відповідачка в минулому вже відчужувала без згоди та відома позивача належний сторонам автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , про що зазначено у поданій позовній заяві.

Суд зазначає, що таке обґрунтування не може бути визнане належним, оскільки має у своїй основі лише припущення заявника, пов`язане з попереднім відчуженням рухомого майна. Мотивуючи заяву представник послалався винятково на загальні підстави щодо необхідності забезпечити позов, втім, жодних відомостей про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в заяві не відобразив і доказів реального наміру відповідача відчужити автомобіль «Mazda CX 9», який перебуває у її приватній особистій власності, не подав.

Крім того, заява про забезпечення позову не містить посилання заявника на обставини щодо вчинення відповідачем у справі дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і до заяви не долучено доказів на їх підтвердження.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано доказів, що заходи забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Також заявник має навести достатнє обґрунтування щодо співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Враховуючи наведене вище, з огляду на те, що стороною позивача не наведено обґрунтованих підстав для застосування вказаних у заяві заходів забезпечення позову, а також не надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Череватого П.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Тож заява про забезпечення позову на цей час є передчасною й у її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частин сьомої, одинадцятої статті 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

Враховуючи те, що судом відмовлено заявнику в його заяві про забезпечення позову, судові витрати слід покласти на ОСОБА_1 в межах ними понесених.

Керуючись статтями 2, 4, 149 153, 258 261, 352 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Череватого Петра Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Череватий Петро Миколайович, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

5. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

6. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець