справа № 619/1142/25
провадження № 2/619/816/25
УХВАЛА

04 березня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Справа № 619/1142/25

Найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб):

позивач: Дергачівська окружна прокуратура, місцезнаходження: Харківський район, Харківська область, м. Дергачі, вул. Європейська, 63; в інтересах держави в особі:

Харківської обласної державної (військової) адміністрації, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Сумська, 64, ідентифікаційний номер 23912956;

Державного агентства лісових ресурсів України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Ш. Руставелі, 9-а, ідентифікаційний номер 37507901;

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

25 лютого 2025 року Дергачівська окружна прокуратура Харківської області,в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Державного агентства лісових ресурсів України, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просила усунути перешкоди Харківській обласній військовій (державній) адміністрації у користуванні і розпорядженні землями державної власності лісового фонду шляхом:

-визнання незаконним та скасування розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 №352, яким затверджено проект організації території земельних часток (паїв) колективного сільськогосподарського підприємства «Богодухівське», загальною площею 1030,2494 га, в тому числі: на території Протопопівської сільської ради - 890,9787 га, з них ріллі - 652,6099 га, пасовищ -211,1841 га, сіножаті -27,1847 га; на території Вільшанської сільської ради - 139, 2707 га, з них: ріллі - 118,4645 га, пасовищ - 20,8062 га та передано власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству (згідно списку, що додається) земельні ділянки в приватну власність (в розмірах, згідно додатку) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 873, 0093, з них: ріллі - 656,0158 га, пасовищ - 194,1200 га, сіножаті - 22,8735 га, відповідно до проекту організації території земельних часток (паїв) колективного сільськогосподарського підприємства «Богодухівське», в частині передачі ОСОБА_2 пасовищ 0,6706;

-визнання недійсним виданого ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №023846, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01216;

-визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого на ім`я ОСОБА_1 , посвідчене державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Радіоновою Т.І. та зареєстроване в реєстрі за №4-80;

-скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на земельну ділянку з кадастровим номером 632281000:01:000:0361, площею 0,6706 га, що знаходиться на території Харківського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 220) із одночасним закриттям розділу;

-скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 632281000:01:000:0361, площею 0,6706 га в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням всіх речових прав щодо неї та їх обтяжень;

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером 632281000:01:000:0361, площею 0,6706 га, що знаходиться на території Харківського району Харківської області, у власність держави в особі Харківської обласної військової (державної) адміністрації.

26 лютого 2025 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09 год 00 хв 03 квітня 2025 року.

03 березня 2025 року через систему «Електронний суд» Дергачівська окружна прокуратура подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером: 632281000:01:000:0361, площею 0,6706 га, що знаходиться на території Харківського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220), яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), в формі заборони реєстрації прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-яких дій (в тому числі правочинів) щодо відчуження, передачі у володіння, користування, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі у заставу або в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, зміни площі та інших характеристик, частки, власника, поділу, об`єднання, та інших реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна; забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, в тому числі які діють на його користь чи виконують по відношенню до нього інші зобов`язання, проводити будь-які роботи на земельній ділянці з кадастровим номером: 632281000:01:000:0361, площею 0,6706 га, що знаходиться на території Харківського району Харківської області пов`язані із пошкодженням ґрунтового покриву вказаної земельної ділянки або роботи, що можуть призвести до знищення або пошкодження наявних на ній лісових насаджень.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною першою статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частин шостої-восьмої статті 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Судом встановлено, що Дергачівська окружна прокуратура звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером: 632281000:01:000:0361, а також заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, в тому числі які діють на його користь чи виконують по відношенню до нього інші зобов`язання, проводити будь-які роботи на цій земельній ділянці.

При цьому предметом судового спору (позову, що забезпечується) є усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісового фонду шляхом визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності за землю, свідоцтва про право на спадщину, повернення земельної ділянки з кадастровим номером 632281000:01:000:0361.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та співмірною із заявленими вимогами.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Зі змісту заяви вбачається, що Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 №352 затверджено проєкт організації території земельних часток (паїв) колективного сільськогосподарського підприємства «Богодухівське», загальною площею 1030,2494 га, в тому числі: на території Протопопівської сільської ради 890,9787 га, з них ріллі 652,6099 га, пасовищ 211,1841 га, сіножаті 27,1847 га; на території Вільшанської сільської ради 139, 2707 га, з них: ріллі 118,4645 га, пасовищ 20,8062 га та передано власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству (згідно списку, що додається) земельні ділянки в приватну власність (в розмірах, згідно додатку) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 873, 0093, з них: ріллі 656,0158 га, пасовищ 194,1200 га, сіножаті 22,8735 га, відповідно до проекту організації території земельних часток (паїв) колективного сільськогосподарського підприємства «Богодухівське».

Відповідно до списку громадян-власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), громадянину ОСОБА_2 виділено на підставі зазначеного розпорядження земельну ділянку площею 2,9280, з них ріллі 2,1697; пасовищ 0,6706; сіножаті 0,0877. На підставі вказаного розпорядження громадянином ОСОБА_2 отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №023846, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01216. Вказаним державним актом посвідчено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером: 632281000:01:000:0361, площею 0,6706 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті, спадкоємцем належного йому майна, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером 632281000:01:000:0361, площею 0,6706 га, став його син ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Радіоновою Т.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 4-80.

Таким чином, станом на теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером: 632281000:01:000:0361, площею 0,6706 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перебуває у власності ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2025 №409183713 та Поземельною книгою на земельну ділянку з кадастровим номером: 632281000:01:000:0361.

Разом з тим, окружна прокуратура вважає, що вищезазначена земельна ділянка з кадастровим номером 632281000:01:000:0361 сформована та вибула у приватну власність на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 № 352 всупереч вимогам земельного і лісового законодавства, оскільки в силу положень статей 20, 57, 84 Земельного кодексу України та статті 5 Лісового кодексу України спірна земельна ділянка належить до земель державної власності лісогосподарського призначення та повинна використовуватись для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України.

Оскільки предметом позову у даній справі є повернення земельної ділянки на користь держави, то існує досить висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент здійснити її відчуження на користь інших осіб, що може значно ускладнити або зробити взагалі неможливим виконання рішення суду. У цьому випадку, забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку є ефективним захистом прав сторони позивача у справі та забезпечить виконання завдань цивільного судочинства.

Виходячи з принципів співмірності, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, суд дійшов до висновку про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків. Цей інститут цивільного процесу має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

Ураховуючи наведене правило процесуального закону, суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Передбачені частиною третьою статті 154 ЦПК України підстави, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, у справі відсутні.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Судом установлено, що в даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладення арешту на земельну ділянку може завдати збитків відповідачу.

Враховуючи те, що спосіб забезпечення позову, який застосований судом, не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зустрічного забезпечення.

Відповідно до частин першої та другої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Згідно з ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 149-153, 157, 258-261, 353 ч.1 п.3, 354, ЦПК України, суд

постановив:

Заяву Дергачівської окружної прокуратури про забезпечення позову задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: 632281000:01:000:0361, площею 0,6706 га, що знаходиться на території Харківського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220), яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 у формі заборони реєстрації прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-яких дій (в тому числі правочинів) щодо відчуження, передачі у володіння, користування, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі у заставу або в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, зміни площі та інших характеристик, частки, власника, поділу, об`єднання, та інших реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна.

Заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, в тому числі які діють на його користь чи виконують по відношенню до нього інші зобов`язання, проводити будь-які роботи на земельній ділянці з кадастровим номером: 632281000:01:000:0361, площею 0,6706 га, що знаходиться на території Харківського району Харківської області пов`язані із пошкодженням ґрунтового покриву вказаної земельної ділянки або роботи, що можуть призвести до знищення або пошкодження наявних на ній лісових насаджень.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити до відома учасникам справи та до Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для негайного виконання та для вжиття відповідних заходів.

Роз`яснити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 04 березня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок