КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року

справа № 161/11943/23

провадження № 22-ц/824/1454/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року, постановлене під головуванням судді Машкевич К.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживача, визнання недійсною частини договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

- визнати недійсною частину договору, укладеного з відповідачем, а саме п.7.2. Публічного договору з організації перевезення відправлення на підставі п.п.2,3 ч.2, ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- стягнути з відповідача 43 478 00 грн. матеріальної шкоди та збитків неналежним виконанням договору;

- стягнути 20 000, 00 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що 20 квітня 2023 року з відділення №1 м. Луцька ТОВ «Нова Пошта» відправив одержувачу ОСОБА_3 у відділення №1 м. Кропивницького вантаж - автомобільні диски.

Ним було обране належне для такого виду багажу пакування і разом з послугами доставки експедиторські послуги були оцінені в 1 439, 00 грн.

При відправці ним на власний телефон було зроблено фото вантажу та його пакування.

Попри незначні пошкодження - скол і подряпину, зовнішній вигляд дисків мав товарний вигляд, вони виглядали естетично та могли використовуватися за призначенням.

Після прибуття в м. Кропивницький одержувач виявив, що диски зазнали значних механічних пошоджень під час транспортування, втратили свій товарний та естетичний вигляд, а саме зазнали числених подряпин, зчесання покриття-фарби та лаку в багатьох місцях.

22 квітня 2023 року одержувач ОСОБА_3 та представник ТОВ «Нова Пошта» Романчук Т.С. склали акт приймання-передачі про відмову від відправлення, в якому зазначено пошкодження: подряпина на диску, зчесано 3 см сплаву.

Одержувач ОСОБА_3 в акті зазначив наступне: працівник НП №1 вивіз мені 4 диски на рокві, вони були перевернуті до низу без пупирчасної плівки і контактували з роквою, таким чином відбулося пошкодження.

В той же час, в даному акті було зазначено, що до пакування входили: повітряно-похирчата плівка, гофрокартон, інша упаковка, стан пакування цілий.

Не дивлячись на те, що в акті вказано про цілісність упаковки, вантаж передавався отримувачу розпакований, тому міг бути пошкоджений безспосередньо під час пакування і перевезення, або під час підготовки до видачі.

У зв`язку із встановленим одержувачем обставин ним була оформлена претензія від 03 травня 2023 року на суму 40 000, 00 грн.

Однак листом від 08 травня 2023 року було відмовлено в задоволенні претензії з тих підстав, що жодних пошкоджень упаковки вантажу зафіксовано не було.

Крім того, зазначено, що в результаті проведеної перевірки було встановлено, що на жодному з етапів транспортування цілісність упаковки вантажу допущено не було.

15 травня 2023 року позивачем з представником відповідача був складений акт приймання-передачі поверенння вантажу в зв`язку з відмовою від його отримання одержувачем, та було встановлено, що автомобільні диски були в пошкодженому стані, а саме подряпини, сколи, потертості фарби та лаку.

За порадою представника відповідача ним було зменшено суму претензії до 30% оціночної вартості - 13 300, 00 грн.

На дану претензію йому відповіді надано не було.

Крім того, він сплатив 3 478, 00 грн. вартості за повернення багажу.

Зазначає, що відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як, правило, презумпція вини зобов`язаної особи, про що свідчить і чисельна практика Верховного Суду, приведена в позові.

З урахуванням цього вважає, що відповідно до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» його права є порушеними в будь-якому випадку, якщо порушується принцим рівності сторони договору.

Вважає, що п.7.2 Публічного договору відповідача є несправедливим відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої умови є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Не дивлячись на обов`язок експедитора у п. 4.1.2 договору забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття до моменту видачі одержувачу за умови дотримання ним положень договору та Умов надання послуг, та права експедитора згідно з п.4.2.6 обирати та змінювати вид транспорту, маршрут перевезення, порядок перевезення, експедитор повістю знімає з себе відповідальність за схоронність вантажу в разі наявності лише однієї умови - цілісності упаковки зідно з п.7.2.7 договору.

Вважає, що така умова порушує принцип добросовісності, оскільки споживач не може вплинути на стан вантажу під час перевезення.

Така умова призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін договору.

Вважає, що у даному випадку, хоч упаковка і була цілісною, однак вантаж міг бути пошкоджений не під час перевезення, а під час підготовки до видачі одержувачу.

Таким чином, очевидною є несправедливість для нього, як споживача, включення такого пункту в умови договору.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Крім того, просить стягнути з відповідача 20 000,00грн. в відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд у своєму рішенні приходить до суперечливих висновків. Апелянт зазначає, що суд у своїх поясненнях зазначив, що пакування вмісту відправлення було відсутнє, а суд в оскаржуваному рішенні зазначає, що скаржник, зазначивши стан відправлення підтвердив, що воно було упаковано. Посилається на те, що вантаж апелянту передався вже розпакований, тому міг бути пошкоджений не безпосередньо під час пакування і перевезення, а й під час підготовки вантажу до видачі. Звертає увагу, що суд першої інстанції поклав тягар доказування вини відповідача на сторону позивача, в той час як відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Вважає, п. 7.2.7 Публічного договору про надання послуг з організації перевезень відправлень ТОВ « Нова пошта» є несправедливим, адже відповідно до згаданого пункту експедитор знімає з себе відповідальність за збереження вантажу в разі наявності лише однієї умови- цілісності упаковки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» - Назаренко Євген Вікторович зазначає, що доводи в апеляційній скарзі не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції. Акт приймання-передачі від 22.04.2023 року складався за участю отримувача відправлення ОСОБА_3 та ним підписаний, а отже інформація в цьому документі відповідає дійсності, незалежно від пізніших пояснень. Між позивачем та відповідачем укладено публічний договір. Ця обставина позивачем не оскаржується, а тому суд першої інстанції правильно застосував норми ЦК України щодо умов договору та порядку його укладання, зокрема такі, що друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив того, що при отриманні вантажу адресатом у м. Кропивицькому, так і при його поверненні позивачу підтверджується, що як при доставці, так і при поверненні відправлення було упаковано в повітряно-пухирчату плівку, гофрокартон, флат-бокс, а сама упаковка, як основна, так і додаткова була нова та ціла. Надані позивачем фото в обґрунтування вини відповідача суд не прийняв як докази, оскільки ідентифікувати їх будь-яким чином в контексті вини відповідача суд позбавлений можливості, оскільки неможливо підтвердити, що на них зображено саме вантаж, який відправлявся позивачем за наданою ним експерс-накладною, як і оцінити пошкодження, які на них зображені. З сайту відповідача вбачається, що як зміст Публічного договору, так і Умови надання послуг викладені в доступній та зрозумілій для споживача формі. З урахуванням цього та одночасної відсутності всіх ознак, які свідчать про те, що умови договору є несправедливими відповідно до приписів ст.18 Закону, підстави для визнання пункту договору недійсним відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20 квітня 2023 року між сторонами був укладений договір експедирування, відповідно до якого позивач з відділення №1 ТОВ «Нова Пошта» м. Луцька відправив до м. Кропивницького на ім`я одержувача ОСОБА_3 вантаж - автомобільні диски.

Договір був укладений у вигляді експерс-накладної № 59 0009 5773 548.

В графі «Тип відправлення» було зазначено опис пошкоджень: на одному диску скол, на другому подряпина.

Оголошена вартість відправлення - 40 000, 00 грн., вартість послуги - 1 439,00 грн. (а.с. 13).

22 квітня 2023 року одержувач ОСОБА_3 та представник ТОВ «Нова Пошта» в м. Кропивницькому склали акт приймання-передачі про відмову отримувача від відправлення.

В акті в розділі «Стан вмісту відправлення» зазначено пошкодження: подряпина на диску, зчесано 3 см сплаву.

Крім того, одержувачем ОСОБА_3 в акті зазначена додаткова інформація: «працівник НП №1 вивіз мені 4 диски на рокві, вони були перевернуті донизу без пухірчасної плівки і контактували з роквою, таким чином відбулося пошкодження».

15 травня 2023 року був складений акт прймання-передачі поверенння вантажу в зв`язку з відмовою від його отримання одержувачем.

В розділі «Стан вмісту відправлення» представником відповідча було зазначено: прибуло повернення, автомобільні диски в пошкодженому стані, а саме подряпини, сколи, потертості фарби та лаку (а.с. 22, 41 ).

03 травня 2023 року позивачем була направлена претензія на суму 40 000,00 грн.

Листом від 08 травня 2023 року було відмовлено в задоволенні претензії з тих підстав, що жодних пошкоджень упаковки вантажу зафіксовано не було.

Крім того, зазначено, що в результаті проведеної перевірки було встановлено, що на жодному з етапів транспортування цілісність упаковки вантажу допущено не було.

15 травня 2023 року позивачем з представником відповідача був складений акт приймання-передачі поверенння вантажу в зв`язку з відмовою від його отримання одержувачем, та було встановлено, що автомобільні диски були в пошкодженому стані, а саме подряпини, сколи, потертості фарби та лаку.

Піля повернення вантажу позивачем повторно була направлена на адресу відповідача претензія на 13 300, 00 грн., яка відповідачем також не була задоволена.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про автомобільний транспорт», на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Відповідно до статті 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами було укладено договір експедирування від 20 квітня 2023 року у вигляді експрес-накладної № 59 0009 5773 548.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) . Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини 1-2 статті 633 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно із частиною четвертою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до пунктів 1.3-1.6 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» (далі Договору), експедитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», що здійснює організацію перевезення відправлень та надає комплекс інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлень; замовник - відправник або одержувач відправлення; відправник - будь-яка особа, яка передає відправлення експедитору для надання послуг з організації перевезення відправлень; одержувач будь-яка особа, яка приймає відправлення.

Згідно з пунктом 4.1.2 Договору експедитор зобов`язаний забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі Одержувачу за умови дотримання Замовником положень Договору та Умов надання послуг.

Якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника (пункт 7.2.7 Договору).

Експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення (пункт 7.2.8 Договору).

Як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, пакування відправлення товару обиралося ним.

В експрес-накладній при відправленні товару позивачем були зазначені пошкодження, наявні на дисках - на одному скол, на іншому подряпина.

Актом приймання-передачі від 22 квітня 2023 року вбачається, що отримувач ОСОБА_3 , зазначивши в ньому стан відправлення, підтвердив, що відправлення було упаковано в повітряно-пухирчату плівку, гофрокартон, флат-бокс, а сама упаковка, як основна, так і додаткова була нова та ціла.

У додатковій інформації акту приймання-передачі від 22 квітня 2023 року ОСОБА_3 було зазначено, що працівником ТОВ « Нова пошта» було вивезено 4 диски на рокві без упаковки, вони контактували з роквою в наслідок чого відбулося пошкодження

З Акту приймання-передачі повернутого відправлення від 15 травня 2023 року вбачається, що його змістом позивач також підтвердив, що відправлення було упаковано в повітряно-пухирчату плівку, гофрокартон, флат-бокс, а сама упаковка, як основна, так і додаткова була нова та ціла.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача повну вартість вантажу в розмірі 43 478 грн, без врахування того, що диски залишилися в позивача, а вартість нанесених пошкоджень не визначалася. Клопотання про проведення експертизи для встановлення суми, на яку було здійснені пошкодження, позивачем не подавалося.

Таким чином, до суду не надано доказів для встановлення розміру зменшення цінності речі, що впливає на суму заборгованості, яка підлягає стягненню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачем належними доказами факту про стягнення з ТОВ «Нова Пошта» на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду за збитки, завдану неналежним виконанням договору про надання послуг з організації перевезення у розмірі 43 478 грн..

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Як було зазначено судом першої інстанції, стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим, може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень договору або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Аналіз даної норми закону свідчить про те, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Поняття несправедливих умов договору приведені в ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", якими є, в тому числі, виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця, виконавця, виробника або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем, виконавцем, виробником договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця, виконавця, виробника; встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги, обумовлене лише власним розсудом виконавця (пп.2, 3);надання можливості продавцю, виконавцю, виробнику не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі його відмови укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця, виконавця, виробника у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (п.4).

З сайту відповідача вбачається, що як зміст Публічного договору, так і Умови надання послуг викладені в доступній та зрозумілій для споживача формі.

З урахуванням цього та одночасної відсутності всіх ознак, які свідчать про те, що умови договору є несправедливими відповідно до приписів ст.18 Закону, підстави для визнання пункту договору недійсним відсутні.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком районного суду.

Таким чином, матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії відповідача при укладенні договору суперечили волевиявленню позивача, а також про наявність у таких діях умислу, який був спрямований на введення апелянта в оману.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Дану правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2020 року по справі № 752/17832/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року по справі № 216/3521/16-ц вказала, що вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону Про захист прав споживачів, навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено в задоволенні стягнення моральної шкоди, адже вина відповідача у даній справі не була доведена.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає. Підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 24 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: