Справа №303/683/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря судових засідань Галамба Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

28.01.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мукачівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 з грудня 1990 року працював майстром в Мукачівському будівельно - монтажному управлінні «Приладбудмонтаж», яке в подальшому було реорганізовано в Державне комунальне підприємство «Мукачівське будівельне - монтажне управління «Приладбудмонтаж».

В зв`язку з тим, що позивач та його сім`я не були забезпечені житлом та потребували поліпшення житлових умов, рішення профспілкового комітету ДКП «Мукачівське БМУ» в грудня 1990 року ОСОБА_1 було надано для проживання приміщення АДРЕСА_1 .

На момент виділення даних приміщень, вони не мали зручностей та були не придатними для проживання, у зв`язку з чим позивач провів капітальний ремонт за свій рахунок.

Після ліквідації ДКП «Мукачівське БМУ» його правонаступником стало Спільне мале підприємство «Докуст», в той же час приміщення № 11, 12, 13 на баланс СМП «Докуст» не передавалися.

Рішенням 17 сесії 3 (23) скликання Мукачівської міської ради від 29.12.1999 року на підставі розпорядження КМУ від 15.09.1999 року № 977-р у відповідності до Положення «Про порядок передачі об`єктів права державної власності», затвердженого постановою КМУ від 21.09.1998 року № 1482 рішення виконкому Мукачівської міської ради від 30.09.99 № 226 та розпорядження міського голови від 14.10.99 року № 855 міська рада прийняла у власність територіальної громади міста державне майно, колишнього орендного приміщення «Мукачівське БМУ».

Незважаючи на відсутність повноважень 03.11.1999 року СМП «Докуст» уклало з позивачем топовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду. З змісту даного договору вбачається, що ОСОБА_1 разом з своєю сімє`ю був вселений в приміщення АДРЕСА_1 , на підставі старого типового договору з 01.12.1990 року, укладеного з ДКП БМУ «Приладбудмонтаж», згідно рішення адміністрації і профспілкової організації про виділення жила наймачу.

Позивач вселився та проживає з 1990 року і по сьогоднішній день в квартирі АДРЕСА_1 , веде господарство, сплачує комунальні послуги.

18.11.2023 року КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт, якого вбачається, що приміщення 11, 12, 13 складають собою цілісну квартиру, загальною площею 73, кв., житловою 52,2 кв.м.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухому майно № 409919480 від 28.01.2025 року станом на сьогоднішній день об`єкт нерухомого майна - квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності не зареєстрована.

Позивач безперервно, добросовісно та відкрито володіє та користується даною квартирою вже понад 10 років, забезпечує його утримання.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положенням ч.1, ч.4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Проте, не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною власністю відповідно до ст. 344 ЦК, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільни: обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, як є достатніми для отримання права власності на нього.

З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2025 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач та його сім`я не були забезпечені житлом та потребували поліпшення житлових умов, рішення профспілкового комітету ДКП «Мукачівське БМУ» в грудні 1990 року ОСОБА_1 було надано для проживання приміщення АДРЕСА_1 .

Позивач вселився та проживає з 1990 року і по сьогоднішній день в квартирі АДРЕСА_1 , веде господарство, сплачує комунальні послуги.

18.11.2023 року КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт, якого вбачається, що приміщення 11, 12, 13 складають собою цілісну квартиру, загальною площею 73, кв., житловою 52,2 кв.м.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.п.9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).

З огляду на положення статті та роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Разом з цим, велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.

Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Враховуючи, що позивач відкрито, безперервно володіє спірною квартирою більше десяти років, добросовісно ним заволодів, наявні всі правові підстави для визнання за ним в судовому порядку права власності на квартиру за набувальною давністю.

Судові витрати слід понести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.344 ЦК України, п.п.9, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73, 20 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Мукачівська міська рада, м. Мукачево, пл. Духновича, 5 .

Головуючий В.О.Монич