Справа № 932/2698/23
Провадження № 2-др/932/40/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

06 січня 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Куцевола В.В.

при секретарі Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2024 ухваленим за результатами розгляду справи №932/2698/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, відмовлено.

12.11.2024, до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розподіл судових витрат пов`язаних з розглядом справи, в якій останній просив суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь судові витрати на професійну правничу у розмірі 18 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_1 посилався на приписи ст.ст. 133,141 ЦПК України, а на підтвердження надав: копію договору про надання правничої допомоги від 23.09.2023; копію акта приймання-передачі наданих послуг від 20.11.2023; копію акта приймання-передачі наданих послуг від 06.11.2024; копії рахунків та платіжних інструкцій на загальну суму 18 000.00 грн.

Представником ОСОБА_2 адвокатом Сорока М.М. надано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, доводи викладені в якому зводяться до незгоди з заявленими вимогами. Так, останнім зазначено, що заявником не надано доказів здійснення оплати послуг отриманих від адвоката Кенжиної О.О., оскільки отримувачем коштів, згідно наданих платіжних документів є ФОП ОСОБА_3 .

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви, не з`явилися.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги та якими доказами вони підтверджуються, суд приходить до таких висновків.

Так, ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч.2,8 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В той же час, згідно ч.1,2 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Аналіз вказаних норм процесуального права, вказує на те, що для прийняття позитивного рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу, на сторін покладено обов`язок щодо здійснення поетапного механізму сповіщення свого опонента про розмір запланованих витрат пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до висновку ВП/ВС від 20.09.2018 прийнятого за результатами розгляду справи № 751/3840/15 на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

Таким чином, визначення у договорі розміру гонорару, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та тривалістю розгляду, кількістю проведених судових засідань; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт значення справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу у сумі 4000,00 грн.

Внаслідок цього заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Доводи представника ОСОБА_2 адвоката Сорока М.М. щодо відсутності підстав для стягнення витрат понесених ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням правничої допомоги, з огляду на перерахування коштів на рахунок ФОП ОСОБА_3 , а не на рахунок ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу, оскільки саме адвокатом Кенжиною О.О., за дорученням ОСОБА_1 підписано заяву про ухвалення додаткового рішення, що свідчить про отримання останньою коштів за надані послуги останньому в межах розгляду справи №932/2698/23, а тому, в розраді виниклого питання, не має значення перераховані кошти на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 або на рахунок фізичної особи ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №932/2698/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп.

В іншій частині заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол