З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2025 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого Чайкін І.Б., за участі секретаря судового засідання Крутиголови В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-
Ухвалою суду від 08 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач та її представник адвокат Булгакова Д.А. надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Крім того, не заперечували проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення повістки про виклик до суду на зареєстроване місце проживання, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи без її участі на адресу суду не надходило. Відзиву надано не було.
Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача та її представника, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , транспортний засіб Lexus PX 450H д.н.з. НОМЕР_2 2019 року випуску належить ОСОБА_1 (а.с.34).
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2677986 від 25 липня 2024 року, складеної інспектором взводу № 3 роти 2 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, ОСОБА_4 визнано винної у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.39-40).
Згідно вказаної постанови, 25 липня 2024 року о 12.30 годині за адресою: Кривий Ріг, Покровський район, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 11К, водій ОСОБА_5 керував транспортним засобом Ssangyong д.н.з. НОМЕР_3 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі, чим порушила п.2.1г ПДР України.
Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2024 року (справа № 212/7814/24, провадження № 3/212/3218/24) ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. та судовий збір у розмірі 605,60 грн. Постанова суду набрала законної сили 02 вересня 2024 року (а.с.33).
Згідно змісту вказаної постанови, 25 липня 2024 року об 11:10 годині в місті Кривий Ріг, Покровський район, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 11К, ОСОБА_5 керувала транспортним засобом Ssangyong д.н.з. НОМЕР_3 не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та її зміною та під час руху заднім ходом створила небезпечну перешкоду іншим учасникам дорожнього руху. Для забезпечення безпеки руху заднім ходом водій ОСОБА_5 повинна звернутися за допомогою до інших осіб. Здійснила зіткнення з транспортним засобом Lexus RX 450, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який стояв в тій смузі руху в попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_5 порушила п.10.9 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Відповідно до ч.4, 5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Транспортний засіб Lexus PX 450H д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований в INGO згідно полісу № 222344594 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.32).
Згідно копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 05 вересня 2011 року по теперішній час працює на посаді вихователя Комунального закладу Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 272 Криворізької міської ради (а.с.31 зворот).
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом абзацу 1 пункту 2 постанови Пленум Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб, яким завдано матеріальної шкоди не була забезпечена відповідачем, оскільки доказів зворотнього не надано.
Так, судом встановлено та матеріали справи підтверджено, що з вини відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено транспортний засіб Lexus PX 450H д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . Враховуючи, що протиправними винними діями відповідача було завдано пошкоджень автомобілю позивача, у зв`язку із чим останній завдано збитків, обов`язок з відшкодування завданої позивачу як матеріальної так і моральної шкоди, має бути покладено саме на заподіювача шкоди відповідачку ОСОБА_2 .
Разом з тим, стороною відповідача під час розгляду справи не заявляло клопотання про проведення відповідної судової експертизи з метою встановлення розміру завданої матеріальної шкоди, а розмір матеріального збитку не спростований.
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст.1167 ЦК України).
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної моральної шкоди позивачу, характер і тривалість страждань та емоційних переживань, пов`язаних із пошкодженням її майна, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення спору, судові витрати зі сплати судового збору мають бути покладені на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Згідно до положень ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Судовим експертом проведено дефектацію автомобіля після ДТП вартістю 2160 грн. та транспортно-товарознавче дослідження автомобіля по визначенню матеріального збитку вартістю 4000 грн., на підтвердження чого надані рахунки на оплату (а.с.28, 28 зворот) і вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Також, пунктом 4 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Вивчивши надані докази, суд вважає, що витрати позивача на пересилання відповідачу звернення щодо досудового врегулювання спору у сумі 25 грн., звернення щодо необхідності залучення експерта у сумі 124 грн. та досудова претензія у сумі 30 грн. є процесуальними витратами, які відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.
Оскільки надіслання позовної заяви з додатками відповідачу є обов`язком позивача у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет, то суд вважає, що витрати позивача на пересилання позивачу позовної заяви з додатками в сумі 30 грн. є процесуальними витратами, які відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.
З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Вказані правові висновки наведені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).
Відповідно до ст.ст.23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст.4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 133, 139, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 11 491 (одинадцять тисяч чотириста дев`ятсот одну) гривню 45 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення, складено та підписано 03 березня 2025 року.
Суддя: І. Б. Чайкін