28 лютого 2025 року Єдиний унікальний № 501/5267/24 Провадження № 2/501/88/25
24 лютого 2025 року м. Чорноморську
Іллічівський міський суд Одеської області
у складі: головуючого Тордія Е.Н., секретаря судового засідання Куроп`ятник Н.С.
номер справи № 501/5267/24 провадження № 2/501/88/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської
області позовну заяву
позивача : АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ» до
відповідачів : ОСОБА_1 , ОСОБА_2
предмет та підстави позову про стягнення заборгованості за кредитним договором , -
Стислий виклад позицій сторін.
13 вересня 2023 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (далі по тексту АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 лютого 2014 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТОМ ««РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» правонаступником якого є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_1 ( далі по тексту Позичальник) був укладений кредитний договір № 014/81-1-0-00/6154 ( далі по тексту Договір), згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі 270730.97 грн. строком до 26 лютого2029 року, а Пози чальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розміру 19 % річних, комісія згідно умов договору т а тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки передбачені Договором, з відповідними додатками.
Відповідно до п.1.1.п.2.1. Договору Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням.
Надання кредитних коштів проводилось,згідно вимог п.3.1. Договору шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника.
відповідно до яких з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди з дати застосування змін фактичну заборгованість на суму кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язка з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжувалось видачею кредитних коштів. Позичальник зобов`язався здійснити погашення заборгованості в майбутньому відповідно до умов Договору та графіку погашення кредиту.
З метою забезпечення зобов`язань Позичальника за Договором між Банком та ОСОБА_2 25 лютого 2014 року було укладено договір поруки , відповідно до умов якого Поручитель добровільно взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати за зобов`язання ОСОБА_1 , які виникають з Договору № 014/81-1-0-00/6154 від 25 лютого 2014 року, в повному обсязі цих зобов`язань.
Проте, всупереч вимогам Договору Позичальник свої зобов`язання не виконав та станом на 19 вересня 2024 року його заборгованість перед банком становить 190811.14 грн.,за відсотками 6318.30 грн.
На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заборгованість за кредитним Договором № 014/81-1-0-00/6154 від 25 лютого 2014 року в сумі 196811.14 грн. та судові витрати у розмірі 3028 грн.
Відповідачі у судові засідання не з`являлись, про місце, час та день розгляду справи повідомлялась належним чином . Відзиви проти позову не надали. Поважної причини неявки суду не повідомили.
Судова повістка у відповідності до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Представник позивача, в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності. Позовну заяву, просив задовольнити в повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення.
Зі згоди позивача (представника) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідачів, що відповідає положенням ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.
24 грудня 2024 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
Заперечень (заяв) проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від сторін по справі не надходило.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності. Позовну заяву, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо винесення заочного рішення.
Відповідачі про час та місце судового розгляду повідомлялись в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явились, поважної причини неявки суд не повідомили, правом на подання відзиву не скористались.
Судова повістка у відповідності до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с. 98-99).
Повідомлення відповідачів про розгляд справи 24 лютого 2025 року відбулось на веб сайті судової влада , відповідно до положень ст. ст. 128, 131 Цивільного процесуального кодексу України( а.с. 108-109).
Згідно ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За положеннями ст.ст.13, 43 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Таким чином відповідачі вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідчин ості її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.
Зі згоди позивача (представника) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Фактичні обставини встановлені судом.
25 лютого 2014 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТОМ ««РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» правонаступником якого є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний Договір № 014/81-1-0-00/6154 згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі 270730.97 грн. строком до 26 лютого 2029 року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розміру 19 % річних, комісія згідно умов договору т а тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки передбачені Договором, з відповідними додатками( а.с.9-13).
Відповідно до п.1.1.п.2.1. Договору Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням.
Надання кредитних коштів проводилось,згідно вимог п.3.1. Договору шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника( а.с.14).
Позичальник зобов`язався здійснити погашення заборгованості в майбутньому відповідно до умов Договору та графіку погашення кредиту( а.с.34).
З метою забезпечення зобов`язань Позичальника за Договором між Банком та ОСОБА_2 25 лютого 2014 року було укладено договір поруки , відповідно до умов якого Поручитель добровільно взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати за зобов`язання ОСОБА_1 , які виникають з Договору № 014/81-1-0-00/6154 від 25 лютого 2014 року, в повному обсязі цих зобов`язань( а.с.56).
Відповідно до умов п.2.1. договору поруки сторони договору визначили,, о у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по Договору Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу на Договором , нараховані відсотки за користування кредитом.
Договором обумовлено п.9.1.2 що у випадку настання Дефолту кредитор має право дострокового стягнення , виконання боржником за Договором.
В зв`язку з чим ,Банком вживались заходи досудового врегулювання шляхом надсилання вимог про дострокове виконання зобов`язань, надавши можливість протягом 70 календарних днів з дати вимоги добровільно врегулювати заборгованість.
Всупереч вимогам Договору Позичальник свої зобов`язання не виконав та станом на 19 вересня 2024 року його заборгованість перед банком становить 190811.14 грн.,за відсотками 6318.30 грн .( а.с.6-8).
На час звернення з позовом до суду вимоги банку щодо погашення заборгованості не виконані.
Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено ,що суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
За користування чужими грошовими коштами відповідно до положень ч.1,2 ст. 536 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За договором поруки відповідно до стаття 553 Цивільного кодексу України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, причому поручитель відповідає перед кредитором тільки за порушення зобов`язання боржником .Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, за приписами ст. 554 Цивільного кодексу України боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки
Виконання зобов`язання відповідно до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
За договором поруки відповідно до стаття 553 Цивільного кодексу України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, причому поручитель відповідає перед кредитором тільки за порушення зобов`язання боржником .Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, за приписами ст. 554 Цивільного кодексу України боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання.
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами , відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України.
Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 Цивільного процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 77-78 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження існування вищевказаної суми заборгованості, позивачем подано до суду розрахунки загальної заборгованості, що відповідає погодженим сторонами умовам договору.
Суд також приймає до уваги те, що на момент укладення договору, сторін влаштовували його умови.
Протилежного відповідачами суду не надано.
Висновок суду.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3028.00 грн.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 11, 14-16, 610-612, 623, 625, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 18, 77-81, 259, 263-265, 280-281 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ» до
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Сторони по справі:
Відповідачі: : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , місце роботи проживання відсутнє, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_2 .