Справа № 621/4485/24
Провадження № 2-о/621/26/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Лацько А.В.,

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Міністерство оборони України,

представник заінтересованої особи - Лисенко В.Ю.,

розглянувши в порядку окремого позовного провадження в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - Міністерство оборони України,

у с т а н о в и в:

06.12.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт її проживання разом з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 у період з жовтня 2019 по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що в 1999 році вона познайомилася зі свої майбутнім чоловіком ОСОБА_2 та з того ж часу вони почали проживати спільно за адресою в АДРЕСА_1 .

23 грудня 2003 року Зідьківською селищною радою Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено з " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 ".

Від вказаного шлюбу у подружжя народився спільний син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, від першого шлюбу ОСОБА_1 має дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7.

В шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували п`ятнадцять років, ростили дітей вели спільне господарство, проводили дозвілля.

У 2015 році ОСОБА_2 почав зловживати алкогольними напоями та в сім`ї з цього приводу почали виникати сварки, що в результаті призвело до того, що шлюб було розірвано.

Розірвання шлюбу боляче вплинуло на ОСОБА_2 та останній перестав зловживати алкоголем та після розірвання шлюбу, з 2019 року колишнє подружжя знов почало проживати разом, повернувшись до попереднього життя, вели спільний побут та виховували дітей.

Коли почалася війна ОСОБА_2 з першого дня пішов на фронт, кожні його відпустки родина проводила разом, оскільки ОСОБА_1 не працювала, ОСОБА_2 всі витрати по утриманню та забезпеченню сім`ї брав на себе.

ІНФОРМАЦІЯ_2 при захисті Батьківщини, виявивши стійкість та мужність, під час виконання бойових завдань, біля населеного пункту Золота Нива Волноваського району Донецької області загинув чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Встановлення вказаного факту проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_2 має для ОСОБА_1 , юридичне значення для передбачених чинним законодавством пільг, гарантій та компенсацій, що і стало підставою звернення до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2024 справу визначено до розгляду судді ОСОБА_9.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено судове засідання на 16.01.2025.

24 грудня 2024 року до канцелярії суду від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення де висловили позицію щодо наявності спору про право оскільки від встановлення факту, який просить встановити ОСОБА_1 залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги, проти чого Міністерство заперечує, що свідчить про наявність підстав для залишення вимог заяви без розгляду (а. с. 122-128).

21.01.2025 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_9 з посади судді Зміївського районного суду Харківської області, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 16.01.2025 № 76/0/15-25 "Про звільнення ОСОБА_9 з посади судді Зміївського районного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку". Здійснено повторний розподіл та автоматизованою системою документообігу для розгляду справи визначено суддю Зміївського районного суду Харківської області Вельможну І.В.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. від 27 січня 2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 20.02.2025.

20.02.2025 за клопотанням заявника судове засідання відкладено до 03.03.2025.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви, з підстав викладених у ній, надала пояснення з приводу поданої заяви. Просила суд ухвалити рішення, яким задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - Лисенко В.Ю.просив проводити судовий розгляд справи за їх відсутності, та постановити ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право. (а.с. 122-125)

Вислухавши пояснення заяника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 23.12.2003 по 01.10.2019 перебували в зареєстрованому у шлюбі, шлюб розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року по справі № 621/2450/19 (а.с. 15-16).

Від вказаного шлюбу подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільного сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Золота Нива Волноваського району Донецької області у віці 45 років помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 697 (а.с. 77, 78).

Причиною смерті ОСОБА_2 стала вибухова травма внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла, що підтверджується довідкою про причину смерті №12-17/194-КР/24 від 09.10.2024, лікарським свідоцтвом про смерть №12-17/194-КРо/24 від 09.10.2024 (а.с. 79-80)

09 жовтня 2024 року на адресу ОСОБА_1 , за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_10 надійшло сповіщення №99 про смерть при захисті Батьківщини її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24).

10 жовтня 2024 року ОСОБА_2 був похований на цвинтарі с-ща Зідьки Чугуївського району Харківської області (а.с. 82).

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що остання має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

Згідно акта, який складено 28 жовтня 2024 року депутатом Зміївської міської ради Воронько Олександра Миколайовича , в присутності свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом і господарством. Крім того, в ході проведення огляду за вищевказаною адресою було виявлено особисті речі ОСОБА_2 (а.с. 19).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали як подружжя без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільний побут, господарство, виховували дітей, мали спільні права та обов`язки. (а. с. 20-30).

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_21 , кожний окремо, в судовому засіданні показали про обставини, якими підтверджується факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 , разом з ОСОБА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , їх відносини, що притаманні подружжю, ведення спільного побуту, господарства тощо.

Наявність спільних витрат між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , підтверджується відомостями виписок по картці/ рахунку, платіжних інструкцій про переказ грошових коштів (а.с. 34-72, 89-108).

Судом досліджені також фотознімки ОСОБА_2 разом із заявницею ОСОБА_1 та їх дітьми та онуками, як у період проходження ОСОБА_2 військової служби так і до вказаного часу, якими підтверджено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після розірвання шлюбу продовжували існувати близькі та дбайливі відносини, притаманні подружжю (а.с. 109-114).

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 6 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідністю з пунктом 5 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Верховний Суд України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 роз`яснив, що доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з вимогами частини 4 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявник ОСОБА_1 надала належні та допустимі докази, сукупністю яких підтверджується, що вона дійсно проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали між взаємні права та обов`язки в період з жовтня 2019 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ,та після смерті останнього була сповіщена про вказаний факт, як дружина воїна.

Від встановлення цього факту залежить виникнення особистих прав ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу та має для неї юридичне значення.

Встановити цей факт іншим порядком неможливо.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Щодо доводів Міністерства оборони України про наявність підстав залишення позову без розгляду, наявності спору про право, суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного суду 18 січня 2024 року у cправі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) звернула увагу, що існує два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню в позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Отже, судом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України та пункту 5 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому в одному провадженні не можуть бути поєднані вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій.

Також Велика Палата ВС звернула увагу на неефективність підходу до визначення юрисдикційності спорів про встановлення юридичних фактів у судовому порядку залежно від мети звернення та наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Адже це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності доказування одних і тих же обставин, подій та фактів при кожному зверненні до судів різних юрисдикцій.

Переглядаючи справу №179/986/23, у постанові 20 листопада 2024 року, Верховний Суд не погодився з рішенням суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Встановлення вказаного факту необхідно ОСОБА_1 для набуття статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та реалізації свого права на звернення до відповідних органів з метою отримання одноразової грошової допомоги, а також передбачених чинним законодавством пільг, гарантій та компенсацій.

У пункті 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16- 1 Закону № 2011-XII, крім громадян рф або рб та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідно до вимог статті 16-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Отже, самі по собі заперечення Міністерства оборони України права ОСОБА_1 , на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки заявлений нею факт не підтверджено належними доказами, не свідчать про існування спору про право, а навіть за умови звернення та відмови відповідним органом ОСОБА_1 такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд вважає позицію заінтересованої особи щодо наявності підстав залишення заяви без розгляду неслушною, та враховуючи наявність обґрунтованих та законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 дійшов висновку про встановлення факту її проживання разом із ОСОБА_2 у період з жовтня 2019 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, що на розсуд суду відповідає, окрім вказаного вище, засадам розумності та справедливості.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-81, 89, 223, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт того, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживала разом зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.03.2025.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Заінтересована особа 1 - Міністерство оборони України, адреса місцязнаходження: просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, .

Головуючий: