Справа № 132/1158/23
Провадження № 2/132/116/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" лютого 2025 р. Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання РИБАК І.Ю., за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ЦЕПЛЯЄВА С.В., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката КОСТРОМІНОЇ В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 132/1158/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Калинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2023 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_3 із вказаним позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Багринівці Літинського району Вінницької області, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування цих вимог зазначила, що вона у період з 01.06.2020 року по 31.12.2020 року проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , від якого завагітніла. Однак, в листопаді-грудні 2020 року між ними виникли суперечки та непорозуміння, та в січні 2021 року ОСОБА_2 її покинув, і з цього часу вони фактично припинили свої стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила сина ОСОБА_5 , державну реєстрацію народження якого здійснила в порядку ч.1 ст.135 СК України. ОСОБА_2 не визнає своє батьківство та не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість, а тому вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2023 року, визначено склад суду з розгляду позову: головуючого суддю Сєліна Є.В.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 03.05.2023 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 27.06.2023 року, у справі призначено судово-біологічну (генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення якої поставлене наступне питання: Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?

Повідомленням про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/102-23/12125-БД від 21.08.2023 року, судовий експерт сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Сушко О.В. повідомила суд про неможливість проведення експертизи через нез`явлення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_4 , для відбору експериментальних зразків.

За клопотанням позивача ОСОБА_3 , Калинівський районний суд Вінницької області постановив 30.11.2023 року ухвалу, якою у даній справі повторно призначив судово-біологічну (генетичну) експертизу, проведення якої доручив експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення якої поставив наступне питання: Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?

Повідомленням про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/102-23/22080-БД від 08.02.2024 року, старший судовий експерт сектору обліку генетичних ознак людини відділу біологічних досліджень та обліку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Немикін О.М. повідомив суд про неможливість проведення експертизи через нез`явлення ОСОБА_2 для відбору експериментальних зразків.

Згідно ухвали судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 26.02.2024 року, поновлено провадження у справі зі стадії, на якій його було зупинено.

Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 18.03.2024 року, закрите підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 04.06.2024 року, визнано батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Багринівці Літинського району Вінницької області, громадянина України, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області. Визначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви, тобто з 12 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

29.08.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Костроміної Вікторії Анатоліївни про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 06.09.2024 року, заочне рішення скасоване, а справу призначено до судового розгляду.

У відзиві на позовну заяву, який 18.09.2024 року за вхідним № 8873/24 зареєстрований в канцелярії Калинівського районного суду Вінницької області, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Костроміна Вікторія Анатоліївна просить: у разі відсутності кровного споріднення між відповідачем та дитиною позивача в задоволенні позову відмовити; у разі встановлення кровного споріднення (99,9%) між відповідачем та дитиною позивача визнати відповідача батьком дитини, стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 06.09.2024 року, заочне рішення скасоване, а справу призначено до судового розгляду на 19.09.2024 року на 09год.00хв.

До початку судового засідання, від представника позивача ОСОБА_3 адвоката Цепляєва Сергія Вікторовича надійшло письмове клопотання про призначення у справі судово-біологічної (генетичної) експертизи, проведення якої адвокат просив доручити експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення якої поставити наступне питання: Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

Натомість, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Костроміна Вікторія Анатоліївна подала письмову заяву, згідно якої запропонувала суду доручити проведення даної експертизи Державній спеціалізованій установі «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» або Медико-генетичному центру «Мама-Папа», на вирішення якої поставити питання: Чи є ОСОБА_2 біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 19.09.2024 року, у справі призначено судово-біологічну (генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення якої поставлене наступне питання: Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?

17.01.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов висновок експерта від 03.01.2025 року № СЕ-19/102-24/21899-БД.

Позивач ОСОБА_1 , її представник адвокат ЦЕПЛЯЄВ С.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, залучив до участі у справі в якості свого представника адвоката КОСТРОМІНУ В.А., яка в судовому засіданні підтримала доводи, викладені у відзиві на позов.

Третя особа: уповноважений представник Калинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Начальник відділу ГАВРОНСЬКА Л.П. у листі від 29.01.2025 року № 34/28.18-28, просила справу розглянути за їх відсутності.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному законом у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до наступних висновків.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 11 березня 2021 року Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про що складено актовий запис № 80.

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 8, сформованого 05 квітня 2023 року Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), відомості про батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 , записані відповідно до положень частини першої статті 135 СК України.

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить визнати батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області.

На підтвердження факту батьківства позивач надала суду довідку з органу місцевого проживання про фактичне місце проживання відповідача на час фактичних шлюбних відносин із нею; переписку відповідача щодо дитини; фотознімки відповідача з дитиною.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Щаслива сім`я, як правило, не має потреби в тому, щоб закон втручався у її справи.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно із статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень, згідно з яких жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Як зазначено вище, в даній справі ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 19.09.2024 року, була призначена судово-біологічна (генетична) експертиза, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на вирішення якої поставлене питання: Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-24/21899-БД, складеного 03.01.2025 року судовим експертом сектору обліку генетичних ознак людини відділу біологічних досліджень та обліку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Сінгаєвським В.О., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Багринівці Літинського району Вінницької області, ймовірно є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність даної події складає 99,99999999%.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (постанова Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18, провадження № 61-18333св19).

З урахуванням наведеного, слід визнати батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Багринівці Літинського району Вінницької області, громадянина України, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд зазначає наступне.

За положеннями частин восьмої, дев`ятої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховною Радою України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом частини першої статті 27 Конвенції, визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Так, стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не міститься в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати /ч.3 ст.182 СК України/.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 може і повинен сплачувати аліменти.

З врахуванням фактичних обставин по справі та наданих сторонами доказів, а також позиції сторін та вимог закону, суд вважає, що стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви, тобто з 12 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Визначаючи даний розмір аліментів, суд зокрема виходив з наступного.

Згідно частини 5 статті 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, при визначенні розміру частки заробітку (доходу) батька, яка може бути стягнута як аліменти на дитину, за результатами розгляду справи, що розглядається в порядку загального позовного провадження, суд не обтяжений тим розміром частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка визначена у ч.5 ст.183 СК України.

Натомість така частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається виключно судом, що чітко передбачено ч.1 ст.183 СК України.

Прожитковий мінімум у 2025 році для дітей віком від 6 до 18 років, згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», встановлено у розмірі 3196грн.00коп.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно частини другої статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За приписами статті 128 КЗпП України та частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Доказами відповідно до статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя, четверта статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що визначений розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), порушить його право на отримання мінімально гарантованого рівня заробітної плати.

З урахуванням вищевикладеного, визначений судом розмір аліментів у виді 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , який підлягає стягненню на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, забезпечення нормального функціонування організму, та для задоволення основних соціальних і культурних потреб його особистості.

При цьому, даний розмір аліментів, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Костроміної Вікторії Анатоліївни про те, що стягнення аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у даній справі повинно відбуватись з моменту визнання особи батьком дитини, тобто з дня набрання цим рішення законної сили, є помилковими та безпідставними.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини першої статті 191 СК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини саме з моменту звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 754/3558/16-ц (провадження № 61-22781св18).

У постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 369/9386/17 (провадження № 61-11933св22), Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення районного суду в частині визначення часу, з якого стягуються аліменти на утримання дитини, не застосував положення частини першої статті 191 СК України та дійшов помилкового висновку про те, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з моменту визнання районним судом батьківства відповідача.

За пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно частин першої, шостої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 2147грн.20коп.

За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Калинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Багринівці Літинського району Вінницької області, громадянина України, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви, тобто з 12 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2147грн.20коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя