Справа № 585/69/25
Номер провадження 2/585/225/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі :

головуючого - судді Євлах О.О.,

за участі: секретаря - Безручко О.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до

відповідача: ОСОБА_2 ,

третя особа: ОСОБА_3 ,

вимоги заявника: про зміну розміру та способу стягнення аліментів ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 02 січня 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд із позовною заявою про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

2. Позовну заяву обґрунтувала тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 04 березня 2010 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Роменського міськрайонного суду від 27.12.2011 року на утримання сина з відповідача на її користь стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. У травні 2024 року відповідач був мобілізований до лав ЗСУ і направлений у військову частину НОМЕР_1 для виконання бойових завдань. 02.12.2024 року вона отримала від ІНФОРМАЦІЯ_2 сповіщення сім"ї № 9/8874, в якому йшлося про те, що її колишній чоловік - солдат ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник безвісти 16 липня 2024 р. під час виконання бойового завдання в ході ведення бойових дій в районі населеного пункту Глибоке, Харківського району, Харківської області. 18.10.2024 року відповідач набув статус особи, яка безвісти зникла за особливих обставин, однак, такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема, не позбавляє його обов"язку, передбаченого ст. 180 СК України, утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2008 р.н. За відповідачем за місцем військової служби у ВЧ НОМЕР_1 , зберігаються основні та додаткові виплати видів грошового забезпечення, з яких здійснюються відрахування аліментів.

Тому просила змінити спосіб присудження і розмір стягнення аліментів, визначених рішенням Роменського міськрайонного суду від 27.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350,00 грн. на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини; виконавчий лист, виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області за попереднім рішенням Роменського міськрайонного суду від 27 грудня 2011 року про стягнення аліментів відкликати, після вступу рішення в законну силу.

3. Відповідач відзиву не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини.

5. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду повернувся конверт з відміткою про неможливість вручення документів через закінчення терміну зберігання.

Третя особа - ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв чи клопотань від неї не надходило.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

6. Судом встановлено, що до суду звернулася ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15-17, 18, 19).

7. Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 04 серпня 2008 року Виконавчим комітетом Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 . Його батьками вказані - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

8. На підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 04 березня 2010 року шлюб, зареєстрований 02 липня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , був розірваний (а.с.6).

9. Згідно рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.12.2011 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 350,00 грн. щомісячно, з 12.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). На підставі даного рішення Роменським міськрайонним судом 18 жовтня 2012 року був виданий виконавчий лист (а. с. 14).

10. 02.12.2024 року ОСОБА_1 отримала від ІНФОРМАЦІЯ_2 сповіщення сім"ї № 9/8874, про те, що її колишній чоловік - солдат ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник безвісти 16 липня 2024 р. під час виконання бойового завдання в ході ведення бойових дій в районі населеного пункту Глибоке, Харківського району, Харківської області (а. с. 10).

11. 18.10.2024 року ОСОБА_2 набув статус особи, яка безвісти зникла за особливих обставин (а. с. 11, 12-13).

ІV. Норми права.

12. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

13. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

14. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

15. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

16. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

17. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів..

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

18. Закон «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 12 липня 2018 року № 2505-VIII визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей ( далі Закон № 2505-VIII ).

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону № 2505-VIII сособа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Згідно з ч.1,2 ст. 5 Закону № 2505-VIII особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України, а також має право на всебічне розслідування обставин її зникнення та встановлення її місцеперебування. Держава зобов`язана вжити всіх можливих заходів для розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Права та інтереси особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також її майно підлягають захисту до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом, або оголошення її померлою відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону № 2505-VIII члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно ч.6 ст.9 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Закон України ««Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» №2505-VIII від 12.07.2018 покликаний визначити правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин,та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб,зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII від 12.07.2018, набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Цивільна правоздатність особи це здатність мати цивільні права та обов`язки, яку мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. (ст.25 ЦК України).

Згідно п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно; військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації). Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

19. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем.

V. Оцінка суду.

20. Дослідивши зібрані в справі докази та надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що стягнення аліментів з відповідача здійснюються на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зник безвісти 16 липня 2024 р. під час виконання бойового завдання в ході ведення бойових дій в районі населеного пункту Глибоке, Харківського району, Харківської області.

Отже, суд не знаходить доказів, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів матеріальне становище відповідача змінилося на краще. Навпаки, на даний час він значиться зниклим безвісти. Жодного доказу, що за відповідачем зберігається грошове забезпечення на час звернення із позовом, суду не надано.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що відповідач включений до Реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин.

Отже, зібрані у справі докази не підтверджують факту, що доходи відповідача змінилися у бік покращення його матеріального становища чи за ким зберігається грошове забезпечення, як військовослужбовця зниклого безвісти.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачка не надала доказів, які можуть бути підставою для задоволення позову.

VІ. Розподіл судових витрат.

Оскільки при подачі позову про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору та у зв`язку з відмовою в позовних вимог, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зміну розміру та способу стягнення аліментів, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 03 березня 2025 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ