Справа № 368/1847/24
Рішення

Іменем України

"21" лютого 2025 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог: Кагарлицька міська рада, як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з батьком, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив шлюб між ним та відповідачем, що зареєстрований 07.06.2003 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №35 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити юридичний факт, що батько - ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) самостійно виховує та утримує свою малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивував позов тим, що 07.06.2003 року між Позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Позивач) та Відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі Відповідач) було укладено шлюб, який було зареєстровано Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №35.

Від шлюбу сторін народилися діти:

1) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

2) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

3) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Всі вищевказані діти та Відповідач зареєстровані по місцю проживання Позивача в АДРЕСА_1 . На даний час із відповідачем фактично проживає лише дочка ОСОБА_6 , учениця 6-го класу Кагарлицького ліцею № 4. Дочка ОСОБА_4 заміжня та проживає з чоловіком в м. Вишгород Київської області. Дочка ОСОБА_5 навчається та проживає в м. Київ.

Протягом останнього року стосунки між сторонами розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага один до одного. Стали частими сварки після яких відповідач на тривалий час переїздила жити до батьків або до своїх знайомих в м. Київ, інколи на кілька тижнів. При цьому Відповідач взагалі не спілкувалася з дітьми та не приймала у їхньому житті ніякої участі. В цей час дочка ОСОБА_6 залишалися із відповідачем і він повністю про неї піклувався та виховував.

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені із червня 2023 року. На розлучення відповідач збирався подати ще восени 2024 року, але 19 03.2024 року відповідач в м. Києві потрапила у дорожньо-транспортну пригоду та отримала травму обох ніг. Після виписки з лікарні відповідач переїхала на проживання до батьків в м. Кагарлик та тривалий час ( до серпня 2024 року ) самостійно не могла пересуватися. Весь цей час позивач надавав відповідачу фінансову та фізичну допомогу, але подружні стосунки так і не відновилися. Протягом всього цього часу відповідач не намагалася спілкуватися з дітьми, стала ще більш озлобленою і постійно вела розмови з відповідачем про розлучення. Наразі шлюб існує лише формально.

Подальше спільне життя позивача і відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, так як відповідач фактично уникає спілкування з ним та дітьми. Останні також не виявляють бажання спілкуватися з матір`ю, так як будь-яке спілкування з боку відповідача носить зневажливий характер та закінчується сварками. Крім того сам відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідач не має постійного доходу та проживає за рахунок своїх батьків. Також після розірвання шлюбу позивач бажає визначити місце проживання малолітньої дитини разом із позивачем. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має постійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.1 ст.161СК України).

В свою чергу Позивач наразі матеріально забезпечений, являється пенсіонером МВС, має постійне місце проживання, та може у повній мірі утримувати своїх дітей.

Станом на 01.11.2024 року малолітня дитина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) знаходиться на утриманні батька та проживає разом з ним.

Згідно рішення Виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №1367-86 від

18.11.2024 року малолітній ОСОБА_7 доцільно проживати з батьком.

12.11.2024 року працівниками Відділу (Служби) у справах дітей та сім`ї відвідали

родину за місцем проживання та перевірили умови проживання сім`ї Позивача, за адресою: АДРЕСА_1 , проведено відповідне обстеження, та зазначено наступне:

Житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з трьох спалень, вітальні, кухні з коридором та роздільного санвузла. Будинок забезпечено каналізацією, холодною та гарячою водою. Опалення електричне. У будинку дотримано санітарно-гігієнічні норми, температурний режим. Умови проживання добрі. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, місце для навчання, комп`ютер, гаджети. необхідний одяг. Стосунки в сім`ї добрі та доброзичливі. Питаннями приготування харчування займається відповідач особисто.

Згідно характеристики виконавчого комітету Кагарлицької міської Ради від 18.09.2024 р. №2044-08 компрометуючих матеріалів відносно ОСОБА_1 у міській Раді немає.

Згідно характеристики дочки сторін ОСОБА_8 , учениці 6 класу Комунального закладу Кагарлицької міської ради « Кагарлицький ліцей №4» ОСОБА_9 за час навчання зарекомендувала себе старанною, працелюбною ученицею. Освітній заклад відвідує регулярно, пропускає заняття лише з поважних причин. ОСОБА_6 доброзичлива, товариська, скромна, приємна у спілкуванні, чемна.

Відповідно до висновку про визначення місця проживання дитини, Виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради, було встановлено наступне:

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебувають у шлюбі, але проживають окремо із червня 2023 року. Мають спільних троє дітей, одна з яких малолітня, а двоє інших повнолітні. Відповідач самоусунулася від виконання своїх обов`язків матері. Малолітня дочка ОСОБА_6 постійно проживає з батьком .

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ( протокол №18 від 13 листопада 2024 року) запрошений батько та малолітня дочка. Мати, ОСОБА_2 попередньо подала заяву про те. що згодна на проживання малолітньої ОСОБА_8 з її батьком та проведення без її участі будь-яких заходів юридичного характеру, пов`язаних з цим. Також працівники Відділу (Служби) у справах дітей та сім`ї переговорили з ОСОБА_12 . Дитина повідомила, що хоче жити з обома батьками, але більше їй подобається жити з батьком.

Беручи до уваги вище зазначене, та відповідно до рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №1367-86 від 18.11.2024 року доцільним є проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за його адресою.

Відповідач ОСОБА_2 останній рік взагалі не приймає будь-якої участі у житті своєї дочки, не має будь-яких доходів та постійно проживає у своїх батьків за їх рахунок і згодом збирається змінити місце проживання на інший регіон України. Також Відповідач надає суду письмову заяву про те, що повністю визнає та підтримує факт самостійного виховання та утримання дитини Позивачем ОСОБА_1 , так як розуміє, що в подальшому не зможе надавати своїй дочці ОСОБА_3 будь-якої підтримки та уваги.

В обґрунтування мети встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини заявник зазначає, що це є необхідним для захисту та реалізації законних прав та інтересів його дочки та прав заявника, як батька.

Також без підтвердження даного факту, заявник може бути у будь-який час мобілізований і фактично малолітня дитина залишиться одна без батьківської підтримки. Така ситуація є вкрай небезпечною для подальшої долі дитини, яка і так обділена материнською увагою.

Чинним законодавством не передбачений інший порядок встановлення даного факту, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. У зв`язку з цим заявник змушений звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту встановлення самостійного виховання та утримання дитини.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що не має роботи на даний час, хвора і не може нічого дати дитині та має намір виїхати з України, а позивач матеріально забезпечує дитину.

Представник третьої особи, без самостійних вимог на стороні позивача Кагарлицької міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився.

Судом встановлено, що від шлюбу сторін народилися діти:

1) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

2) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

3) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Всі вищевказані діти та Відповідач зареєстровані по місцю проживання Позивача в АДРЕСА_1 . На даний час із відповідачем фактично проживає лише дочка ОСОБА_6 , учениця 6-го класу Кагарлицького ліцею № 4. Протягом останнього року стосунки між сторонами розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага один до одного. Стали частими сварки після яких відповідач на тривалий час переїздила жити до батьків або до своїх знайомих. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені із червня 2023 року. Наразі шлюб існує лише формально.

Подальше спільне життя Позивача і Відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За приписами ст.. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно ст.. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Положеннями ч. 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні питання про визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи добросовісне виконання позивачем ОСОБА_1 батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, згоду відповідача, приходить до висновку про обґрунтованість позову в даній частині та визначення місця проживання дитини з позивачем. Також суд враховує думку дитини яка висловлена в судовому засіданні про те, що вона бажає проживати з батьком. Також враховує, що відповідно до висновку про визначення місця проживання дитини виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради, було встановлено наступне:

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебувають у шлюбі, але проживають окремо із червня 2023 року. Мають спільних троє дітей, одна з яких малолітня, а двоє інших повнолітні. Відповідач самоусунулася від виконання своїх обов`язків матері. Малолітня дочка ОСОБА_6 постійно проживає з батьком .

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ( протокол №18 від 13 листопада 2024 року) запрошений батько та малолітня дочка. Мати, ОСОБА_2 попередньо подала заяву про те. що згодна на проживання малолітньої ОСОБА_8 з її батьком та проведення без її участі будь-яких заходів юридичного характеру, пов`язаних з цим. Також працівники Відділу (Служби) у справах дітей та сім`ї переговорили з ОСОБА_12 . Дитина повідомила, що хоче жити з обома батьками, але більше їй подобається жити з батьком.

Беручи до уваги вище зазначене, та відповідно до рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №1367-86 від 18.11.2024 року доцільним є проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за його адресою.

Визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє права відповідача у праві спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків.

На підставі вказаних обставин та відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін спору, що мають істотне значення. А тому шлюб зареєстрований 07.06.2003 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №35 слід розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно обгрунтування правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі за заявою батька про встановлення факту самостійного виховання дитини ( постанова від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 ( провавдження №14-132цс23), Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України "невідчужуваність" сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Обгрунтовуючи вимоги в частині встановлення факту самостійного виховання дочки позивач фактично посилається на ухилення матір`ю дитини від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини , що може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки відповідно до положень ст.164 ч.1 п.2 СК України , але позивач не заявляв таких вимог. Позивач не надав достатньо доказів на підтвердження того, що він самостійно виховує дочку без участі матері дитини, враховуючи покази відповідача в судовому засіданні, що вона хвора і тому суд вбачає відповідач не може в повній мірі виконувати батьківські обов`язки по вихованню дочки.

Також позивач не довів факту самостійного утримання дочки , так як позивач не надав доказів, що він раніш вчиняв дії по стягненню аліментів з матері дитини в примусовому порядку і що була така потреба у позивача . За вказаних обставин суд не вбачає підстав встановлювати факту самостійного утримання дочки позивачем в розумінні положень п. 4 ч.1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку" . Визнання відповідачем позову в цій частині суперечить положенням ст.15 СК України, а тому суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову в цій частині позову.

В частині позову про встановлення факту самостійного виховання та утримання доньки батьком - відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 81, 84, 181, 182, 191, 164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України, статтями 10, 13, 247, 258, 263, 267, 273, 355, 430 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково .

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ); і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), що зареєстрований 07.06.2003 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №35 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище - ОСОБА_2 .

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В частині позову про встановлення факту самостійного виховання та утримання доньки батьком - відмовити.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України. Повний текст рішення складено 03.03.2025 року.

Суддя В.І. Кириченко