465/1480/25
2-з/465/27/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

27.02.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Величка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Венгринюк О.Р.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Пустомитівського нотаріального округу Шаравара Оксана Романівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дубчак Оксана Василівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Пустомитівського нотаріального округу Шаравара Оксана Романівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дубчак Оксана Василівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що предметом спору є квартира АДРЕСА_1 . Вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру є співрозмірним позовним вимогам та ефективним заходом. Ціна позову відповідає вартості спірної квартири. Підставою для забезпечення позову є можливість зі сторони відповідача відчужити спірну квартиру. Між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. На даний час, не застосувавши засоби забезпечення позову, зокрема, арешту на спірне майно, відповідач в будь-який момент може відчужити даний об`єкт нерухомого майна. В подальшому це зробить неможливим виконання рішення суду.

Відтак, просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,6 кв. м., житловою 44,4 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_1 від 07.08.1996 року, виданому виконкомом Львівської міської ради народних депутатів, ОСОБА_1 зазначений власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування від 10.09.1996 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Шараварою О.Р., ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 заперечує факт підписання ним такого договору та його укладання.

Згідно договору купівлі-продажу від 15.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . На переконання позивача, ОСОБА_2 є недобросовісним набувачем, адже спірна квартира вибула з власності позивача поза його волею, будучи спочатку зареєстрованою за ОСОБА_3 на підставі договору дарування, укладання якого позивач заперечує, а в подальшому шляхом переоформлення квартири на ОСОБА_2 , який в ній до цього часу не проживає, ніколи її не оглядав, за виселенням з неї позивача, який до цього часу в ній проживає, не звертався.

Згідно інформаційних довідок з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно №314794224 від 10.11.2022 року та №322113896 від 07.02.2023 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 - належить на праві власності ОСОБА_2 .

Таким чином, як зазначає позивач у заяві про забезпечення позову та поданому позові, він не дарував нікому своєї квартири та ніяких договорів не підписував, ніколи не мав наміру відчужувати квартиру. З 1982 року по даний час користується квартирою, зареєстрований в ній, має оригінал свідоцтва про право власності на квартиру та технічного паспорту, що свідчить про те, що квартиру він нікому не дарував. Підпис на договорі дарування підроблений, що в подальшому може підтвердити почеркознавча експертиза.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно існує спір щодо витребування на користь позивача квартири, яка, як він стверджує, вибула з його власності поза його волею на підставі договору дарування від 10.09.1996 року, якого він ніколи не укладав.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду. Суд вважає, що загроза відчуження відповідачем спірного майна є цілком реальною, оскільки це майно (квартира) та право власності на нього є предметом спору у справі, а крім цього, згідно договорів дарування від 10.09.1996 року та купівлі-продажу від 15.06.2021 року вищезазначена квартира відчужувалася, відповідно, право власності на неї неодноразово переходило до інших осіб, що вказує на високу ймовірність того, що квартира після відкриття провадження у цивільній справі може бути знову відчужена. Проте, у разі її чергового відчуження захист прав позивача буде утрудненим та може в подальшому унеможливити виконання рішення суду.

Водночас суд вважає, що вид забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, а саме накладення арешту на квартиру, не є адекватним вимогам, на забезпечення яких він заявляється. У постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі №643/12369/19 (провадження №61-21685св19) зроблено правовий висновок про те, що арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, водночас заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном. При цьому, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

З огляду на вищезазначене, для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які полягають у реальному виконанні позитивного для нього рішення, у разі прийняття такого, у даному випадку достатнім та адекватним видом забезпечення позову буде заборона відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України відчужувати майно його власником.

А тому, керуючись ст.ст.149-153, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Пустомитівського нотаріального округу Шаравара Оксана Романівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дубчак Оксана Василівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), загальною площею 63,6 кв.м.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копії ухвали надіслати позивачу, відповідачу та третім особам.

Строк пред`явлення виконавчого документа (ухвали) до виконання становить три роки до 27 лютого 2028 року.

Ухвалу складено та підписано 27.02.2025 року.

Стягувач (позивач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Боржник (відповідач): ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Третя особа: Приватний нотаріус Пустомитівського нотаріального округу Шаравара Оксана Романівна, Львівська обл., м. Пустомити, вул. Кандиби, 1.

Третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дубчак Оксана Василівна, м. Львів, вул. Тиктора, 8.

Третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 52.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Суддя Величко О.В.