Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/210/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дидинська Б.М., звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки - ОСОБА_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовстановлюючий документ на спадковий будинок відсутній. Будинок рахується за померлою ОСОБА_2 згідно запису погосподарської книги №9, особового рахунку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою , виданою сільським головою від 13.06.2014 року № 02-10/307.

25 березня 2004 року ОСОБА_2 залишила заповіт, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось , і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право , заповіла ОСОБА_1 .

Спадкоємці, які мають право на обов"язкову долю відповідно до статті 1241 ЦК Україні, відсутні. Спадкоємцями за законом після смерті спадкодавиці були діти : донька- ОСОБА_1 та син - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті матері відповідно до статті 1268 ЦК України. Вона зареєстрована, проживала із спадкодавцем на день її смерті в спадковому будинку, що підтверджується довідкою, виданою сільським головою, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не змогла. 03.01.2025 року завідувачка Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. відмовила в оформленні спадщини із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Сторони в підготовче засідання не з"явилися.

Представник позивачки ОСОБА_4 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої з позивачкою відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Представник відповідача подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Заперечень проти вимог позивачки немає.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть .

На випадок своєї смерті спадкодавець залишила заповіт, посвідчений 25 березня 2004 року секретарем виконавчого комітету Великокопанської сільської ради за реєстровим номером 29, за яким все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1 .

Заповіт заповідачем не змінено і не скасовано.

Спадкоємці, які мають право на обов"язкову долю відповідно до статті 1241 ЦК Україні, відсутні.

Спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця були її діти : донька- ОСОБА_1 (позивачка) та син - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На дане майно не оформлені правовстановлюючі документи.

Будинок рахується за померлою ОСОБА_2 згідно запису погосподарської книги №9, особового рахунку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою , виданою сільським головою від 13.06.2014 року № 02-10/307.

Суд констатує, що позивачка після смерті своєї матері відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину прийняла, оскільки проживала із спадкодавцем на день її смерті в спадковому будинку, що підтверджується довідкою сільського голови від 15.10.2004 № 02-10/294.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері, позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Разом з тим, державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду, що стверджується листом відмовою від 03.01.2025 за № 2/01-16.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до «Технічного паспорта на будинок садибного типу з погосподарськими будівлями та спорудами», виготовленого 28 грудня 2024 року , сформованого 02 січня 2025 року та підписаного керівником суб`єкта господарювання ОСОБА_5 , інвентаризаційна вартість будинку становить 81779 гривень.

Загальна корисна площа будинку становить 52,7 кв. м., в тому числі житлова площа - 38.5 кв.м.

На земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ.А-саман; літня кухня літ.Б-саман; -сарай літ.В-саман; -вбиральня літ.Г-шлакоблоки; ворота №1 -металеві; огорожа №2-металева.

З Довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 03.01.2025 № 2 вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , будівництвом завершений (рік будівництва будинку 1960) та згідно довідки Виноградівської міської ради від 26.12.2024 № 20.3-07/581 рахується за померлою ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах судами повинні оцінюватись у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222- 1225, 1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами загальною корисною площею 52,7 кв. м, в тому числі житловою площею 38, 5 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 26.02.2025.

ГоловуючийТ. Ю. Левко