П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 761/10245/21

Провадження: № 22-ц/824/2891/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Долженко Оксани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року, постановлену під головуванням судді Сіромашенко Н. В.

у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

у с т а н о в и в:

В березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

22 квітня 2024 року від відповідача-2, ОСОБА_1 , надійшов зустрічний позов до до ОСОБА_2 , 3-я особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Долженко О. М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не заперечував ні щодо пов`язаності первісного позову із зустрічним, ні щодо дотримання строків на подання зустрічного позову. При цьому, вказує, що відповідач не отримував належним чином завіреної копії ухвали про відкриття провадження у справі, а його представник, ознайомилася з матеріалами справи лише 18.03.2024 року. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на затягування розгляду справи шляхом подання зустрічного позову, оскільки предметом спорів є наслідки однієї і тієї ж ДТП.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За правилом частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, оскільки це призведе до затягування розгляду справи.

Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Отже, із положень статті 193 ЦПК України убачається, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним відноситься до дискреційних повноважень суду, при цьому, саме суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Як зазначено вище,однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів. Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті окремо.

У п. 21 постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №904/6157/19 вказано, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: - обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; - вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; - задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ДТП, що мала місце 05.02.2020 року.

В свою чергу, ОСОБА_1 подав зустрічний позов також про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої цією ж ДТП.

Тобто, предметом доказування обох позовів є наявність та розмір шкоди внаслідок одного і того ДТП.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року у справі №761/6262/20 в даній ДТП винуваті обидва водія, як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 .

Тобто, дорожня транспортна пригода, за наслідками якої подано первісну позовну заяву, спричинила матеріальні збитки обом сторонам, а оскільки транспортний засіб ОСОБА_1 також був пошкоджений в даній ДТП, він, відповідач за основним позовом, також зазнав матеріальної та моральної шкоди, яку бажає стягнути з ОСОБА_2 .

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції жодної оцінки вказаним обставинам не надав, тому дійшов передчасного висновку про існування підстав для відмови у прийнятті до розгляду зустрічної позовної заяви.

Крім того, є незрозумілим з чого виходив суд першої інстанції, вказуючи на затягування судового розгляду у разі прийняття зустрічного позову, з огляду на наступне.

Так, ухвалою суду про відкриття провадження у справі було встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву з дня вручення відповідачу ухвали.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 ухвали про відкриття провадження у даній справі, якою було встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, оскільки до суду неодноразово поверталися конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 164, 171, 187). Вказана обставина унеможливлює перевірку наявності порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України при зверненні з зустрічним позовом. При цьому, представник відповідача вказувала, що відповідну ухвалу про відкриття провадження відповідач не отримував, й представник відповідача мала змогу ознайомитися з матеріалами справи лише 18.03.2024 року.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що відмітки в довідках про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не можна вважати належним повідомленням сторін.

Крім того, матеріали справи не містять будь-які доказів щодо процесуальних дій з боку відповідача, які мали б на меті затягування судового розгляду у зв`язку з поданням зустрічного позову, а отже у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав стверджувати, що у разі прийняття зустрічного позову розгляд справи буде затягнутий.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»)

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга адвоката Долженко О. М. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Долженко Оксани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова