Справа № 146/1825/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Мороза І.С.

за участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.,

представник відповідача адвоката Дунаєва І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Томашпіль заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 3 січня 2025 року у цивільній справі № 146/1825/24 за позовом ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2025 року до Томашпільського районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 3 січня 2025 року у цивільній справі № 146/1825/24 за позовом ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, згідно якої заявник просить суд скасувати заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 3 січня 2025 року по справі №146/1825/24 і призначити справу до розгляду.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 13 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 призначено до судового розгляду на 27 лютого 2025 року.

27 лютого 2025 року в підготовче засідання з`явився представник відповідачки адвокат Дунаєв І.Б.

Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якій просив судове засідання провести без його участі.

В судовому засіданні адвокат Дунаєв І.Б. заявив відвід судді Морозу І.С. від розгляду справи № 146/1825/24 за позовом ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з огляду на те, що суд не сприяв належному повідомленню відповідачки та її представника про призначенні судові засідання, судом не було вирішено питання щодо його клопотання про зобов`язання позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надати відповідачу належної якості, з можливістю повного ознайомлення, копій долучених до позовної заяви додатків, крім того як на підставу для відводу покликався на відсутність доказів на підтвердження позову.

Заслухавши клопотання представника відповідачки - адвоката Дунаєва І.Б. про відвід, суд прийшов до наступного висновку

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частиною 1, 2 ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відтак ст. 36 ЦПК України передбачає загальний перелік підстав для відводу судді.

При цьому, частиною 3 ст. 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Статтею ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відтак суд, який розглядає справу має бути безстороннім і незалежним за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Аналізуючи зміст та доводи заяви про відвід, суд приходить до висновку про те, що така не містить обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, доводи, на які покликається представник відповідачки є його суб`єктивними припущеннями, не обґрунтованими жодними доказами, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій упередженості судді. Обставини на які покликається представник відповідачки, як на підстави для відводу можуть бути лише предметом розгляду при вирішенні питання про перегляд заочного рішення чи предметом розгляду в апеляційному порядку. Твердження заяви фактично зводяться до незгоди представника відповідачки із процесуальними діями судді, що згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене та те, що заявлені підстави для відводу судді Мороза І.С. не є такими, що викликають сумнів у його об`єктивності, неупередженості та зацікавленості у результаті розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що заявлений відвід не підлягає задоволенню у зв`язку із необґрунтованістю.

Керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Дунаєва Івана Борисовича про відвід судді Томашпільського районного суду Вінницької області Мороза Ігоря Славіковича від розгляду справи № 146/1825/24 за позовом ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено 28 лютого 2025 року

Суддя: І. С. Мороз