Справа № 342/1325/24
Провадження № 2/342/124/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Чернелицької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання за кожним з позивачів права власності на 1/4 частки житлового будинку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Чернелицької селищної ради та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування.

Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . За даним господарством закріплено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га. Ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 230250 грн.

Станом на 15.04.1991 у житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , не залишивши заповіту на належне йому майно.

На час смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зять ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що неможливо визначити частку померлого у даному житловому будинку.

Ухвалою суду від 22.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 11.12.2024 подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та просять визнати за кожним з них право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов мотивований тим, що господарство по АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 . Право власності на майно, що належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року у господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отже, право власності у даному господарстві належить кожному члену колгоспного двору по 1/4 частці, зокрема, позивачам за зустрічним позовом.

Ухвалою суду від 12.12.2024 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 05.02.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 04.02.2025 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Такого ж змісту заяву позивачка надіслала до суду засобами поштового зв`язку, яку отримано судом 27.02.2025.

Від відповідачки-позивачки ОСОБА_2 судом, засобами поштового зв`язку 04.02.2025 та 27.02.2025, отримано заяви про розгляд справи у її відсутності, зустрічні позовні вимоги просить задовольнити.

Від відповідача-позивача ОСОБА_3 судом, засобами поштового зв`язку 04.02.2025 та 27.02.2025, отримано заяви про розгляд справи у його відсутності, де зазначено, що позовні вимоги згідно зустрічного позову він підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач Чернелицька селищнарада Коломийськогорайону Івано-Франківської області 30.12.2024 подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.

Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21грудня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13грудня 1989 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .

Копіями витягів з погосподарських книг Корнівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки, виданих Корнівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, підтверджується, що суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , - колгоспний двір.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли введений в дію Закон України «Про власність», у зв`язку з чим правового значення буде мати належність членів до колгоспного двору саме на цю дату.

Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Станом на 15.04.1991 у господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова господарства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копією довідки № 373, виданої28.08.2024 Корнівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Зазначені особи також були зареєстровані за даною адресою станом на 1986-1990 роки, що підтверджується копією витягу з погосподарської книги Корнівської сільської ради за 1986-1990 роки, виданої Корнівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Отже, житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/4 кожному, як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні.

За заповітом, посвідченим 25.06.2021 секретарем виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Коломийського району, зареєстрованим в реєстрі за № 36, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , житель АДРЕСА_1 , свій власний житловий будинок, господарські приміщення, які знаходяться в АДРЕСА_1 , земельну ділянку в розмірі 0,3898 га державний акт на земельну ділянку ЯЖ № 627489 заповів дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 67904929 (номер в реєстрі нотаріальних дій 36), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76122674, виданої 07.03.2024 Городенківською державною нотаріальною конторою.

Голова колгоспного двору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 81 рік у с. Корнів Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 134 від 02 березня 2024 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02.03.2024 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Оскільки ОСОБА_4 помер після ІНФОРМАЦІЯ_10 , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зять ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що стверджується копією довідки № 374, виданої28.08.2024 Корнівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Те, що ОСОБА_4 , 1942 р.н., та ОСОБА_10 , 1948 р.н., були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 14 лютого 1967 р. виконавчим комітетом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 від 14 лютого 1967 р.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 та відповідачки-позивачки ОСОБА_2 , що стверджується копіями: свідоцтва про народження позивачки-відповідачки серії НОМЕР_3 , виданого 15 жовтня 1972 р. Корнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22 від 15жовтня 1972 р.; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 01вересня 1992 р. Корнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого вбачається, що позивачка-відповідачка, у зв`язку із реєстрацією шлюбу із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », актовий запис № 3 від 01вересня 1992 р.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , є сином спадкодавця ОСОБА_4 та відповідачки-позивачки ОСОБА_2 , актовий запис за № 12 від 07 березня 1981 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 07 березня 1981 р. Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Із копії спадкової справи № 75/2024, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом та за законом(07.03.2024). Копією Витягу № 76122742 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 07.03.2024 Городенківською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 72113538 (номер у нотаріуса 75/2024), спадкодавець ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідачці-позивачці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті чоловіка ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) виповнилося 75 років. Відповідно до ст.75 СК України, ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вона вважається непрацездатною особою.

Як непрацездатна вдова спадкодавця, відповідачка-позивачка ОСОБА_2 , маючи відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині, заповідану позивачці, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (07.03.2024) подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині, відмову від прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, відмову від виділення частки у спільному майні подружжя та видачі свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя після смерті чоловіка.

Отже, право на спадкування на все заповідане спадкодавцем ОСОБА_4 майно одержала позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підставою звернення позивачки-відповідачки ОСОБА_1 до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1793/02-31 від 15.10.2024 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_4 , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , виготовленого 28.08.2024, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1938/1986 роках, господарські будівлі та споруди в 1960, 1972, 1991 роках.

Ринкова вартість житлового будинку літ. «А»,загальною площею 92,1 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м, господарських будівель і споруд, що знаходяться за вищевказаною адресою, станом на 04.09.2024 становить 230250 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

За домогосподарством по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, про що свідчить копія довідки № 375, виданої28.08.2024 Корнівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності 03.08.2004, державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 400677109, сформованої 24.10.2024, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_14 , як голові колгоспного двору, 21.12.1989 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому, позивачці-відповідачці ОСОБА_15 та відповідачам-позивачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/4 кожному, як членам колишнього колгоспного двору.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлого у ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Крім того, позивачці-відповідачці ОСОБА_1 належить 1/4 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що, з урахуванням спадщини, становить 2/4(1/2) частки.

Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правомірно набули право власності кожен на 1/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.),ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),керуючись ст. ст. 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Чернелицької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання за кожним з позивачів права власності на 1/4 частки житлового будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: с. Корнів, Коломийський район, Івано-Франківська область,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- відповідачка-позивачка ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- відповідач-позивач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ;

- відповідач Чернелицька селищна рада, місцезнаходження: вул. Незалежності, 10А, смтЧернелиця, Коломийський район, Івано-Франківська область, .

Повний текст судового рішення складено 03.03.2025.

Суддя: Андріюк І.Г.