Єдиний унікальний номер справи 678/638/21
Провадження №2-678-39/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Лазаренка А. В.,

за участю секретарів судового засідання Непийвода Л. Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки,

встановив:

17 червня 2021 року до суду надійшла позовна заява про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки.

02 грудня 2021 року ухвалою суду провадження в даній справі зупинено у зв`язку із призначенням будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

06 січня 2025 року ухвалою суду поновлено провадження у справі.

29 січня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву «про уточнення позовних вимог» у зв`язку з надходженням висновку експерта № 5669-5672/22-21 від 18 грудня 2024 року.

Вивчивши подану заяву та ознайомившись з матеріалами судової справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі ??"Дія 97" проти України?? від 21 жовтня 2010 року).

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно із частиною третьою статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. Аналогічні висновки викладені в Постанові ОП КЦС ВС від 01.11.2021 року по справі №405/3360/17.

Як вбачається із змісту поданої заяви «про уточнення позовних вимог», позивач фактично змінює предмет позову. Тому суд розцінює дану заяву про уточнення позовних вимог, як подання заяви про зміну предмету позову.

При цьому, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки, позивач правомірно подав заяву про зміну предмету позову, одночасно не змінюючи підстави вказаного позову, суд вважає за необхідне заяву про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог) прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи.

При цьому, суд вважає за доцільне поновити позивачеві строк для подання вказаної заяви, оскільки до першого судового засідання (при подачі позову до суду) позивач повідомив про можливість подачі уточненого позову, з урахуванням висновку експерта.

На думку суду строк на подачу заяви про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог) пропущений з причин, наведених вище, які суд вважає поважними, а тому цей строк належить поновити. На переконання суду, поновлення процесуального строку для уточнення позовних вимог буде відповідати такий меті цивільного судочинства як ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Керуючись ст. ст.13,49, 189,197 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Поновити позивачу процесуальний строк для подачі заяви про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог).

Прийняти заяву позивача про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог) по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки.

В подальшому розглядати справу з урахуванням позовної заяви у новій редакції зі зміною предмету позову.

Надати відповідачу 15- денний строк для подачі відзиву на заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А. В. Лазаренко