справа № 159/7590/24
провадження № 2/166/33/25
РІШЕННЯ

іменем України

04 березня 2025 року с-ще Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Cвистун О.М., з участю секретаря Омелько Н.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася у Ковельський міськрайонний суд Волинської області із даним позовом, який мотивує тим, що 16 січня 2024 року між Товаристовом з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" (далі ТОВ "Іннова Фінанс") та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № (далі Договір позики), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію".

За умовами Договору позики ТОВ "Іннова Фінанс" надає позичальнку позику в розмірі 5000 грн на строк 20 днів з базовою процентною ставкою 2,99% на день, з дисконтною процентною ставкою 1,99 % на день, яка застосовується у відповідності до умов програми лояльності. Дата надання позики 16.01.2024 р., дата повернення позики 05.02.2024 р.

ТОВ "Іннова Фінанс" свої зобов`язання за Договором позики виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Однак, ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Договором позики, у зв`язку з чим у нього станом на день подання позовної заяви утворилася заборгованість в розмірі 42000 грн, що складається з: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту; 37000 грн заборгованість за процентами (5000 х 2,5% х 296).

Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 42000 грн, а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Ухвалою суду Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2024 дану справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Ратнівського районного суду Волинської області.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 12.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 09 год. 30 хв. 13 січня 2025 року.

Судові засідання, призначені на 13 січня 2025 року, 06 лютого 2025 року, не відбулися у зв`язку з перебуванням головуючої у щорічній відпустці. Розгляд справи відкладено на 09 год. 10 хв. 04 березня 2025 року.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просила справу розглянути без участі представника ТОВ "Іннова Фінанс"; відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Позов підлягає до задоволення.

Судом установлено, що 16 січня 2025 року між ТОВ "Іннова Фінанс"та ОСОБА_1 було укладено Договір позики, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора oj4h9vet.За умовами Кредитного договору ТОВ "Іннова Фінанс"надає ОСОБА_1 позику в розмірі 5000 гривень (п. 1.1 Договору позики) зі строком дії договору 20 днів (п. 1.2 Договору позики), з датою повернення позики 05.02.2024 року (пп. 1.3.2 Договору позики). За користування позикою клієнт сплачує ТОВ "Іннова Фінанс"проценти на таких умовах: дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності ТОВ "Іннова Фінанс" 1.79% на день (653.35% річних); процентна ставка позаакційна (базова) 2,5% на день (912,5% річних) (пп. 1.1.4, пп. 1.1.5 Договору позики).

Згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 19738-1354-82255621 позивачем на виконання Договору позики 16 січня 2024 року перераховано грошові кошти у сумі 5000 грн на банківську картку з початковими та кінцевими цифрами у номері НОМЕР_1 , вказану позивачем у реквізитах Договору позики.

З розрахунку заборгованості за Договором позики убачається, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 11 листопада 2024 року становить 42000 грн, з яких: 5000 грн тіло кредиту, 37000 грн проценти, які нараховувались протягом 296 днів з дня надання коштів по 07 листопада 2024 року включно.

Відповідачем заборгованість за договором позики, а саме за тілом позики та відсотками не спростована, останнім щодо правильності розрахунку такої заборгованості не надано заперечень.

Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Договору позики.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між сторонами Договору позики, а також наявність заборгованості за ним, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом позики у сумі 5000 грн.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

З позовної заяви установлено, що за Договором позики позивачем відсотки нараховані за період поза межами строку надання позики. ТОВ "Іннова Фінанс" продовжувало нараховувати саме проценти за "користування позикою". Позивачем в позовній заяві зазначено, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось.

Так, згідно з п. 1.2. Договору позики строк позики становить 20 днів з 16 січня 2024 року (пп. 1.3.1 Договору позики) до 05 лютого 2024 року (пп. 1.3.2 Договору позики).

Відповідно до п. 1.5 Договору позики на період строку, визначеного п. 1.2. договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1.79% (з урахуванням Програми Лояльності ТОВ "Іннова Фінанс", Правил ації ТОВ "Іннова Фінанс" "Повторний кредит") від суми позики за кожний день користування Позикою. У випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього Договору умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 1.79% на день (з урахуванняи Програми Лояльності ТОВ "Іннова Фінанс", Правил ації ТОВ "Іннова Фінанс" "Повторний кредит") перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,5% на день від суми позики за кожен день користування позикою (п. 1.6 Договору позики).

Згідно п.п. 4.1., 4.2., 4.3, 4.6., 4.9., 4.11 Договору позики, позичальник має право продовжити строк (надалі - Пролонгація) користування позикою. У випадку ініціювання позичальником Пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду Пролонгації. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні змінюється та визначається виходячи з позаакційної (базової) процентної ставки визначеної у п.1.5 цього договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Товариство на власний розсуд може застосовувати до певного виду пролонгації програму лояльності та запропонувати позичальнику знижену процентну ставку для оформлення пролонгації. У будь - якому випадку, нарахування процентів та їх перерахунок здійснюється на умовах передбачених договором позики та правилами. Після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контакту при реєстрації на сайті та/або в особистому кабінеті та/або смс повідомлення, товариство направляє повідомлення з інформацією про оформлену позичальником пролонгацію, що містить інформацію щодо: нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до моменту повернення позичальником. Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення позичальника. Будь-які повідомлення, інформація, комунікація між сторонами є невід`ємною частиною договору позики.

Матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження Пролонгації Договору позики, у зв`язку з чим, після настання дати повернення позики 05 лютого 2024 року, ТОВ "Іннова Фінанс" втрачає право нараховувати позичальнику відсотки за користування позикою.

Враховуючи, що ОСОБА_1 позику у встановлений п. 1.2 Договору позики не повернув, нараховані відсотки за дисконтоною процентною ставкою у розмірі 1,79% на день підлягають перерахуванню і підлягає застосуванню базова процентна ставка у розмірі 2,5% на день.

Таким чином, в період користування ОСОБА_1 позикою з 16 січня 2024 року до 05 лютого 2024 року, останній зобов`язаний сплатити ТОВ "Іннова Фінанс" проценти за користування позикою за базовою процентною ставкою - 2,5% на день в загальному розмірі 2500 грн (5000 х 2,5% х 20).

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, нарахування ТОВ "Іннова Фінанс" відсотків за користування позикою за період з 06 лютого 2024 року по 07 листопада 2024 року є безпідставним, оскільки Договір позики не був пролонгованим.

За наведених обставин з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість в загальній сумі 7500 грн, з яких: 5000 грн неповернута сума позики, 2500 грн відсотки за користування позикою.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 409 грн 00 коп. (7500/44420,4*2422,4).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 610, 611, 629, 1048-1050, 1077 ЦК України, суд

ухвалив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № від 16 січня 2024 року в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень, з яких заборгованість за тілом позики 5000 гривень, відсотки за користування позикою 2500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" 409 (чотириста дев`ять) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс", , юридична адреса: 01014, м. Київ, вул. Болсуновська, 8, поверх 9;

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун