Дата документу 26.02.2025 Справа № 334/4338/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4338/24 Головуючий в 1-й інстанції Крамаренко І.А.
Провадження № 22-ц/807/253/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
Провадження № 22-ц/807/253/25-2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Онищенка Е.А.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Тивоненко Данило Русланович, на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року та на додаткове рішення від 04 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 в особі адвоката Кофанова А.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2015 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На даний час аліменти сплачуються вчасно та у повному обсязі, заборгованість відсутня.

Однак, як зазначено у позові, сімейний та матеріальний стан позивача ОСОБА_1 змінився. 09 червня 2017 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_5 . Оскільки дружина не працює, є єдиним джерелом його доходу є заробітна плата, яку позивач отримує, працюючи в ПрАТ «ВФ Україна». Окрім того, дружина має аутоімунне захворювання, яке потребує постійного пожиттєвого приймання великої кількості ліків, та певного режиму харчування, що тягне за собою значні матеріальні витрати. На даний час, у зв`язку із воєнним станом в Україні, дружина та дитина проживають за кордоном, що також тягне за собою додаткові витрати на їх утримання. Позивач також зазначає, що за рахунок його родини утримується батько дружини ОСОБА_6 , який має інвалідність та потребує постійного нагляду лікарів та лікування.

У зв`язку з викладеним позивач просив суд зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 до 1/8 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2015 року, на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_3 з 1/4 частки до 1/6 частки заробітку (доходів) щомісячно. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями представник відповідача адвокат Тивоненко Д.Р., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що поза увагою суду залишилось те, що позивачем не надано доказів погіршення його матеріального стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному рішенням суду розмірі.

Позивач скористався правом на надання відзиву на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася дитина ОСОБА_3 (а.с. 7).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2015 року по справі № 333/6418/15-ц шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8-9). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2015 року по справі № 333/7096/15-ц позов ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Станом на квітень 2024 року заборгованість позивача по сплаті аліментів за вищевказаним рішенням відсутня (а.с. 13).

09 червня 2017 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 14), від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_5 (а.с. 17).

ОСОБА_1 з 02 березня 2021 року працює в ПрАТ «ВФ Україна» на посаді експерта з дистриб`юції з доходом за період з квітня 2023 року по березень 2024 року в розмірі 492 328 грн. 02 коп. (а.с. 16).

Донька позивача Ксенія проходила стаціонарне лікування в Республіці Польща в січні, лютому та березні 2023 року, у червня 2024 року, а також проходила обстеження МСКТ дослідження (а.с. 18-36, 124-125). Дружина позивача ОСОБА_9 має хронічне захворювання, періодично проходить курс лікування (а.с. 37, 43,44).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем підтверджено належними доказами факт зміни матеріального становища та його сімейного стану, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що є достатні підстави для зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та зібраним у справі доказам огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

З огляду на зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (див. постанову Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 364/1139/19 провадження № 61-11271св20)).

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23).

Установивши, що у позивача змінилося сімейне становище у другому шлюбі народилася дитина, а також майнове становище його дружина через військовий стан разом з дитиною виїхала за кордон, де не працює, страждає на хронічне захворювання, яке потребує простійного лікування, надавши оцінку всім зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано виснував про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини від першого шлюбу з до 1/6 частки доходів позивача.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог є неспроможними, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами і суперечать фактичним обставинам справи.

Зважаючи на те, що середній заробіток позивача за 2024 рік становив 41 027 грн., визначений судом першої інстанції розмір аліментів у вигляді 1/6 частки від заробітку, тобто 6 840 грн., з урахуванням і обов`язку відповідачки утримувати свою дитину, вочевидь буде достатнім для забезпечення донці рівня життя, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з їх доведеності, визначаючи розмір відшкодування застосував принцип пропорційності і розумності.

За таких обставин передбачених законом підстав для скасування оскаржуваних рішень по справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Тивоненко Данило Русланович, залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року і додаткове рішення від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Дата складання повної постанови 27 лютого 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді: Е.А.Онищенко

Г.С. Подліянова