Справа № 357/847/25
Провадження № 2-о/357/108/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Пустовій Ю. В., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Маловільшанська cільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю, не менше п`яти років, ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка приходиться заявнику мамою, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років. З метою оформлення своїх спадкових прав заявник звернувся до Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори, однак державним нотаріусом Карпусь І.О. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.12.2024року № 1851/02-31 відповідно до якої відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадкових прав на майно, так як спадкоємець в установлений законом строк спадщину не прийняв. Заявник стверджує, що проживав з матір`ю в одному помешканні більше 10 років. Будинок, в якому проживав заявник та його матір належить безпосередньо заявнику та його рідній сестрі ОСОБА_3 , по 1/2 частині кожному. Даний будинок та земельні ділянки вони успадкували за заповітом після смерті їхнього батька ОСОБА_4 у 2011році. Спадкодавець ОСОБА_2 була зареєстрована в даному будинку та проживала в ньому з 2006року, а з 2011 р. заявник перейшов проживати до матері, але був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Сестра заявника ОСОБА_3 залишила хвору і похилу матір та в квітні 2022 року переїхала на проживання за місцем реєстрації до АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 більше не приїжджала та не телефонувала ні заявнику, ні матері, не цікавилась їхнім життям. Встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та відсутній інший порядок позасудового встановлення даного факту.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 24.01.2025 прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження по справі (а.с. 68).

12.02.2025 року заінтересована особа Маловільшанська cільська рада направила клопотання про розгляд даної справи без участі їхнього представника.

24.02.2025 року представник заявника адвокат Вдовика О.М. подала заяву про уточнення анкетних даних заявника.

В судовому засіданні заявник та його представник адвокат Вдовика О.М. підтримали заяву.

Заінтересована особа подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника Маловільшанської cільської ради Узинської міської ради .

Заслухавши пояснення заявника, його представника та свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно зі свідоцтва про народження ОСОБА_1 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.36)

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявника ОСОБА_2 . Наведене підтверджено свідоцтвом про смерть /серія НОМЕР_1 / (а.с.35).

Встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала в будинку АДРЕСА_3 (а.с.54)

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в буд. АДРЕСА_3 з 22.04.2024 р., тобто через п`ятнадцять днів після смерті своєї матері, заявник зареєстрував своє місце проживання в будинку де він мешкав з матір`ю (а.с.13).

Встановлено, що з 03.10.2011 року у власності заявника ОСОБА_1 перебуває ? частина будинку АДРЕСА_3 (а.с.57,58).

Встановлено, що 13.12.2024 року державний нотаріус Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори, Карпусь І.О. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадкових прав на майно після померлої ОСОБА_2 , оскільки спадкоємець в установлений законом строк спадщину не прийняв. Також, із даної постанови слідує, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 79529804 від 13.12.2024 року, спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 не відкривалася (а.с.32-34).

В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які проживають по сусідству із заявником в с. Сорокотяги Білоцерківського району, та дали суду показання, що заявник проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 в одному будинку, приблизно з 2011року, доглядав свою матір, яка була хвора. Свідки зазначили, що заявник постійно проживав з мамою однією сім`єю, повністю господарював в будинку, утримував майно, обробляв город, садив і доглядав садок біля будинку.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Заявник звернувся до суду, оскільки факт постійного спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_7 , не підтверджений належними документами, а від його доведення залежить виникнення права заявника на прийняття спадщини, як спадкоємця, що проживав із спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом).

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно із пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Матеріалами справи підтверджено, що заявник постійно проживав зі своєю мамою більше 10 років в одному помешканні, а з 03.10.2011 року заявник ОСОБА_1 став власником частини будинку АДРЕСА_3 де постійно проживала і була зареєстрованою на час відкриття спадщини його мама ОСОБА_2 . Заявник утримував домоволодіння, робив ремонт, сплачував комунальні платежі за вказаною адресою. Наведеному надано письмові докази, а також судом допитані свідки підтвердили факт постійного проживання заявника разом з матір`ю на день її смерті.

Отже встановлено, що заявник постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася, а тому вважається, що заявник прийняв спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 є доведеним, тому заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 293, 294, 315,319, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола