03.03.2025 Суддя Ізмайлов І. К.
Провадження № 2/644/342/25

УХВАЛА

іменем України

03 березня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.,

за участю секретаря Книшенко Я.С.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

за участі представників:

позивачки адвоката Удовікової І.М.

відповідача адвоката Приймак А.А.

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Удовікової І.М. звернулася до суду зі вказаним позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 листопада 2024 року до досягнення дитиною повноліття та судові витрати у розмірі 6000,00 грн., які складаються із сум витрат за отримання правової допомоги.

12 грудня 2024 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позов про стягнення аліментів. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05 лютого 2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить проводити розгляд справи не в спрощеному позовному провадженні, а в порядку загального позовного провадження, з ціллю дослідження всіх обставин справи, вислуховування думки сторін. Крім того просила закрити провадження у справі з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, вважаючи, що у справі відсутній спір про право, предмет позову, оскільки відповідач не заперечує свого обов`язку сплачувати аліменти, такі умови штучно створила позивачка не надаючи реквізитів банку для добровільної сплати відповідачем аліментів.

При судовому розгляді представник відповідача клопотання підтримала та просила їх задовольнити.

Представник позивачки заперечувала проти задоволення клопотань, зазначивши, що вказана категорія справ не підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, крім того зазначила, що відповідач знає реквізити банківських рахунків позивачки і йому нічого не перешкоджає сплачувати аліменти добровільно.

Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, суд доходить наступних висновків…

Відповідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку, тому суд приходить до висновку про те, що справа підлягає подальшому розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки відповідно до положень ч. 6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним.

Представником відповідача не доведена необхідність переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Крім того, відповідно до положень ст. 191 ЦПК України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 191 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду).

Суд наголошує, що спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямоване на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням, в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлені можливості надавати суду свої докази на спростування вимог та заперечень один одного у строки, визначені судом або законом, та в повній мірі користуються правами, передбаченими ЦПК України.

Таким чином, суд доходить висновку, що всі посилання викладені представником відповідача у своєму запереченні проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не є обґрунтованими, оскільки суд призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Щодо посилання представника відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, то суд зазначає наступне…

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) конкретизувавши його таким чином: закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

У справі, яка розглядається позивачка просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитина, а відповідач зазначає, що не заперечує проти сплати аліментів, однак вважає, що сплачувати їх повинен у добровільному порядку

Така позиція відповідача не вказує на відсутність спору про право та відсутність предмету спору, оскільки обставини, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи про стягнення аліментів відсутні і наявна необхідність здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 193, 255, 260, 274, 275, 279 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити у задоволені клопотання представника відповідача адвоката Приймак А.А. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Відмовити у задоволені клопотання представника відповідача адвоката Приймак А.А. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у зв`язку з відсутністю предмету спору

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя - І.К. Ізмайлов