Провадження № 2/750/327/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2025 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого судді Логвіної Т.В.,
секретаря - Примак Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
Позивач звернулась до суду з позовом та просить визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя квартири за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , провести поділ спільного майна, визначивши за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_3 , за відповідачем на квартиру АДРЕСА_4 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, подала позов до суду про розірвання шлюбу, за час перебування у шлюбі за спільні сімейні кошти було придбано спірні квартири, які зареєстровані на відповідача.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.10.2024 позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.12.2024 закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явилась, від представника надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2002 року, який був зареєстрований у Чернігівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції.
22.11.2024 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
В період перебування у шлюбі, а саме 07 лютого 2007 року, подружжям на підставі договору купівлі-продажу була придбана квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу квартири було оформлено на відповідача.
24 жовтня 2007 року подружжям на підставі договору купівлі-продажу була придбана квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу квартири було оформлено на відповідача.
Згідно заяви від 07.02.2007 посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А. ОСОБА_1 надала згоду на придбання відповідачем однокімнатної квартири АДРЕСА_4 .
Згідно заяви від 24.10.2007 посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. ОСОБА_1 надала згоду на придбання відповідачем квартири АДРЕСА_3 .
Сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема, квартир.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).
Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Враховуючи, що спірні квартири набуті сторонами за час шлюбу, то такі є об`єктами спільної сумісної власності подружжя сторін, суд приходить до висновку про їх поділ між сторонами.
Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 3200 грн 33 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.
Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя:
- квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9084 грн 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя