Дата документу 20.02.2025Справа № 554/7869/23
Провадження № 2/554/1311/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судових засідань - Кашуби В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив: що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 по справі № 440/15520/21 визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області, а саме: - визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо визнання посвідчення «Ветеран Національної поліції» серії НОМЕР_1 виданого ОСОБА_1 недійсним. - визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути посвідчення «Ветеран Національної поліції», оформленого листом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 25.10.2021 за вих №577/115/39/01-2021. - зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавської області поновити ОСОБА_1 статус «Ветеран Національної поліції» про що повідомити Департамент соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року по справі № 440/8861/21 визнано: - протиправним та скасована рішення комісії по розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана війни Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради, оформлене протоколом № 4 від 29 квітня 2021 року, про припинення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 ; - протиправними дії Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути до Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, оформлені листом Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві від 07 травня 2021 року № 07-2493 «Щодо статусу особи з інвалідністю внаслідок війни». Позивач вказує, що позбавлення його статусу «Ветерана Національної поліції» призвело останнього до моральної шкоди, яка полягає: 1. У душевних стражданнях у зв`язку з системними незаконними та протиправними діями Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтава ради, що підтверджено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року справа № 440/15520/21 та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 р. справа № 440/8861/21; 2. У душевних стражданнях у зв`язку з переслідуванням Держави Україна в особі: Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтава ради Фисун Дмитра Григоровича, що частково підтверджено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року справа № 440/15520/21 та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 р. справа № 440/8861/21; 3. У душевних стражданнях у зв`язку з підготовкою самостійно матеріалів до суду та відстоюванням своїх порушених прав та інтересів у суді в тому числі направленням матеріалів до Європейського суду з прав людини. 4. У тому ,що станом на 27.08.2023 жодна посадова особа Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтава ради до відповідальності не притягнуті за грубе порушення прав та інтересів ОСОБА_1 , як інваліда війни, учасника бойових дій, ветерана Національної поліції з урахуванням грубих порушень норм чинного законодавства, що підтверджено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року справа № 440/15520/21 та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 р. справа № 440/8861/21. У зв`язку з цим позивач просить стягнути за рахунок держави моральну шкоду в сумі 100 000 000 грн.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави 31.08.2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Відповідач ГУ НП в Полтавській області направив до суду відзив на позовну заяву. В якому просив відмовити у задоволенні позову. Вважає, що позивачем в порушення відповідних норм чинного законодавства не доведено наявність шкоди завданої йому, в т.ч. ГУ НП в Полтавській області, не надано доказів завданої шкоди, яка підлягає стягненню та вважає незрозумілим з чого виходив позивач визначаючи розмір моральної шкоди.

Відповідач Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтава ради направив до суду відзив на позовну заяву. Вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх душевних страждань, а також будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідач Державна Казначейська служба України (Казначейство) направив до суду відзив на позовну заяву, в якому прохали відмовити останньому у задоволенні позову. Окрім того, звернули увагу на наступне.

Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі Положення).

Відповідно до пункту 2 Положення, Казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також дорученнями Кабінету Міністрів України і Міністра фінансів. Відповідно до Положення, Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Тобто, Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України. Згідно з Положенням, Казначейство відповідно до покладених на нього функцій забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку та, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Разом із тим, просило звернути увагу суду на наступну правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 09.02.2022 у справі №757/6203/21-ц, від 23.02.2022 у справі № 757/23994/20-ц, від 28.04.2022 у справі № 464/5200/19, згідно з якою відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. У постановах від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (пункт 6.22), від 21.08.2019 у справі № 761/35803/16-ц (пункт 33), від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц (пункт 28) Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема, і представляти державу в суді.

Отже, відповідачем у справі про відшкодування шкоди має бути держава Україна, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі № 641/4272/19 (застосовуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлено у справах № 242/4741/16-ц та № 641/8857/17) дійшов висновку про те, що у спорах про стягнення з держави коштів, зокрема і про стягнення відшкодування завданої шкоди (компенсації), немає необхідності визначити відповідачем (учасником справи) Казначейство України. З позовної заяви вбачається, що Державна казначейська служба України ніяких допроцесуальних відносин з позивачем не мала, його законні права та інтереси не порушувала.

Отже, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України не впливає на результати її розгляду, оскільки вона не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси Позивача.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М.О. від 28.03.2024 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач ОСОБА_1 направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у заяві просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ГУ НП в Полтавській області прохали відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради прохала відмовити у задоволенні позову.

Вказували, що позивачем не надано доказів наявності шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вважають, що позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди.

Представник відповідача Державної казначейської служби України проти задоволення позову заперечував. Позов вважає необґрунтованим та недоведеним доказами.

Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради листом від 18.11.2021 року № 07-5904 повідомило ОСОБА_1 що відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року по справі № 440/8861/21 йому відновлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни з 29 квітня 2021 року. Також, з метою відновлення соціальних гарантій та недопущення порушення прав ОСОБА_1 , про вищевказане рішення суду Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради повідомило Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради (листом від 04.11.2021 року № 5739) та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (листом від 04.11.2021 року № 5738). Окрім цього, з відзиву на позовну заяву Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради суду відомо, що станом на момент подачі даного позову ОСОБА_1 продовжує користуватися всіма пільгами, які передбачені для особи з інвалідністю внаслідок війни та жодних утисків з боку державних органів не зазнає. Окрім цього, з 29.04.2021 року ОСОБА_1 було відновлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни та при нарахуванні пільг на житлово-комунальні послуги за листопад 2021 року йому було зроблено перерахунок та виплату пільг з квітня по жовтень 2021 року (лист Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 04.09.2023 року № 04-14/7781). На підставі вищевикладеного судом встановлено, що Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради діяло згідно вимог чинного законодавства України.

Таким чином, саме по собі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року по справі № 440/8861/21 ухвалене на користь ОСОБА_1 не є безумовною підставою для відшкодування йому моральної шкоди.

На думку суду факт визнання рішення Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради щодо припинення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 протиправним, не є безумовною підставою для відшкодування йому моральної шкоди. Подібні висновки містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 243/5118/19 (провадження № 61-213св20), від 12 квітня 2019 року в справі № 686/10651/18 (провадження № 61-305св19), від 25 листопада 2019 року в справі № 686/22462/18 (провадження № 17648св19), від 31 липня 2019 року в справі№ 686/22133/18 (провадження № 10591св19).

Цей висновок узгоджується також з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», якими встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі. Сатисфакція - це форма відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій стороні внаслідок правопорушення. Справедлива сатисфакція не завжди має грошовий характер. Часто справедливою сатисфакцією Європейський суд з прав людини вважає саме встановлення факту порушення. Тобто, зважаючи на всі особливості кожної справи, Суд може вирішити, що стосовно певних скарг визнання порушення Конвенції саме по собі є достатньою справедливою сатисфакцією і немає потреби надавати будь-яку грошову компенсацію. Суд також може з міркувань справедливості призначити відшкодування у розмірі, меншому за фактично нанесену шкоду чи фактично понесені витрати, або не призначити відшкодування взагалі. Наостанок, суд зазвичай бере до уваги місцеві економічні обставини (постанова ВСУ від 01.03.2021 року по справі № 466/8242/18).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: - наявність моральної шкоди; - протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; - наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; - вина особи, яка завдала моральної шкоди. У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 466/8242/18 (провадження № 61-943св20) зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають встановленню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Суд вважає, що в діях Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради та ГУ НП в Полтавській області відсутні елементи складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У свою чергу за правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Суд встановив, що ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження своїх душевних страждань, а також будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Суд зазначає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року по справі № 440/8861/21 та від 16.09.2022 по справі № 440/15520/21 ухвалені іменем України, що в свою чергу підтверджує правовий захист ОСОБА_1 зі сторони Держава Україна.

Сам факт прийняття рішень Полтавським окружним адміністративним судом по справам № 440/8861/21 та № 440/15520/21, якими було визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 243/5118/19, від 12.04.2019 у справі 686/10651/18, від 25.11.2019 у справі № 686/22462/18, від 31.07.2019 у справі № 686/22133/18.

Щодо душевних страждань ОСОБА_1 , яких він зазнав внаслідок вчасного не отримання ним однокімнатної квартири, згідно п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та виплати йому компенсації, суд не бере їх до уваги, оскільки це питання було предметом розгляду в іншому провадженні, а саме: рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2022 року по справі № 554/454/21 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Виконавчого комітету Полтавської міської ради, треті особи Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.04.2022 року по справі № 554/454/21 рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.02.2022 року залишено - без змін.

Таким чином, на думку суду до повноважень відповідачів по зазначеній справі питання забезпечення ОСОБА_1 житлом відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не віднесено, а тому, аргументація ОСОБА_1 позову про стягнення моральної шкоди з огляду його душевних страждань пов`язаних з неотриманням ним квартири є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Також суд звертає увагу на наступне. Одним з відповідачів, до яких позивачем пред`явлено позовні вимоги, є Державна казначейська служба України.

Проте, Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем у справі. На цю обставину неодноразово звернув увагу Верховний Суд. Так, у Постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19) Велика Палата Верховного Суду виклала правову позицію, відповідно до якої держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай орган, діями якого завдано шкоду.

Разом з тим залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України (далі-ДКСУ України) чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не ДКСУ України чи її територіальний орган.

Вказана правова позиція залишається незмінною та неодноразово підтверджувалася Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (пункт 64), від 11 листопада 2020 року у справі № 9901/ 845/18 (пункт 38), від 9 грудня 2020 року у справі № 9901/613/18 (пункт 79).

Тому в задоволенні позовних вимог до Державної казначейської служби України необхідно відмовити в повному обсязі, оскільки вона є неналежним відповідачем у справі. З врахуванням викладеного, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати у справі суд вважає за необхідне віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141,178, 229. 247. 263- 265.268. 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Суддя М.О.Материнко