Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2768/24 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

27 лютого 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомиріклопотання ОСОБА_1 та його представника адвоката Крейдіна Сергія Олександровичапро зупинення провадження у цивільній справі № 279/2768/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь кошти за договором позики в сумі 15 000 доларів США, що еквівалентно 595 050 грн, 3% річних в розмірі 375 доларів США, що еквівалентно 14 876,25 грн, а всього на загальну суму 639 678,75 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 серпня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з цим рішенням, представник відповідача адвокат Крейдін С.О. подав апеляційну скаргу, якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2025 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відстрочено сплату судового збору та справу призначено до розгляду.

24 лютого 2025 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України. Таке ж клопотання було подано до суду 25 лютого 2025 року представником відповідача адвокатом Крейдіним С.О.

Сторона відповідача мотивує це тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить службу у складі Збройних Сил України, що є підставою для зупинення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягають до задоволення з наступних підстав.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду вказав, що належним письмовим доказом для зупинення провадження у зв`язку з перебуванням сторони у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу, виданий у порядку пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008. Інші докази (довідки, листи з військової частини) суд визнав недостатніми для встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом /контрактом/ (постанова від 29.03.2023 по справі 756/3462/20).

Отже, самі по собі довідки, листи, виписки про перебування особи на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатніми для зупинення провадження по справі. Прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо.

З огляду на наведене, долучені до матеріалів справи копія витягу з наказу № 17 від 25 лютого 2022 року, копія посвідчення офіцера та копія довідки не є належними та достатніми доказами перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, що в свою чергу давало б підстави для зупинення провадження у справі за пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України.

Крім того, в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 виснувано, що: «22 серпня 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі №461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2022 року №2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої ст. 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17.

Згідно статті 58 ЦПК України, сторона, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Із матеріалів справи убачається, що права та інтереси відповідача представляє адвокат Крейдін С.О. на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 16 листопада 2024 року (а.с.27) та на підставі ордера серії АВ № 117247 (а.с.34).

Таким чином, відповідач вже реалізовує своє право на участь у судовому процесі через представника, який вчиняє від його імені необхідні процесуальні дії, володіє передбаченими правами та несе процесуальні обов`язки.

Крім того, відповідно до змісту статті 251 ЦПК України провадження у справі підлягає зупиненню лише у випадку наявності обставин, які перешкоджають розгляду справи, однак зазначене не повинно призвести до затягування розгляду справи.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

До основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Виходячи зі змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 645/331/17, (провадження № 61-3429зпв18), зазначено, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що правових підстав для задоволення клопотання відповідача та його представника про зупинення провадження у справі немає.

Керуючись ст. ст. 251, 259, 260, 268, 374, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його представника адвоката Крейдіна Сергія Олександровичапро зупинення провадження у цивільній справі № 279/2768/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст ухвали складений: 28 лютого 2025 року.