Справа № 395/2033/24 Провадження № 2/395/73/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

за участю секретаря Понури Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказали, що 12.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 100890431, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надали відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 10000 грн., кредит надається строком 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

29.07.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №05Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Договором про споживчий кредит № 100890431 від 12.04.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. В подальшому 24.01.2022 р. згідно умов Договору факторингу №1/15, ТОВ «Діджи Фінанс» відступило право вимоги за Договором про споживчий кредит № 100890431 від 12.04.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» набуло права вимоги до відповідача.

Відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 36200 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26200 грн. - заборгованість за відсотками.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 36200 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без їх участі, позов підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача повідомлена у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, проте направила до суду відзив, в якому позов визнала частково в розмірі 13000 грн. заборгованості.

Відповідач повідомлена у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, заперечує проти задоволення позову повністю.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 100890431, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надали відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 10000 грн., кредит надається строком 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (а.с. 21-26).

Таким чином, відповідач уклав кредитний договір № 100890431 від 12.04.2021 р. з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення (долучено до позовної заяви) відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн. (а.с.31).

Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст. 526 та ст. 527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 29.07.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №05Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 100890431 від 12.04.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. В подальшому 24.01.2022 р. згідно умов Договору факторингу №1/15, ТОВ «Діджи Фінанс» відступило право вимоги за Договором про споживчий кредит № 100890431 від 12.04.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» набуло права вимоги до відповідача (а.с. 13-18, 27-29, 46-47).

Внаслідок невиконання відповідачем кредитних зобов`язань - сума боргу становить 36200 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26200 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 47-48).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З наданих представником позивача суду доказів вбачається, що відповідач згідно укладеного кредитного договору № 100890431 від 12.04.2021 р. отримав від ТОВ «Мілоан» кредит в сумі 10000 грн. Розмір заборгованості по кредиту підтверджено позивачем платіжним дорученням про перерахування коштів. За вказаних обставин, на переконання суду вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту підлягають до задоволення.

Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача по вищезазначеному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 12.04.2021 р. по 12.05.2021 р. (30 днів). Починаючи з 12.05.2021 р. позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України.

Пунктом 1.3 Договору про споживчий кредит № 100890431 від 12.04.2021 р. передбачено, що максимальний строк (кількість календарних днів) користування кредитом становить 30 календарних днів. При цьому суд враховує, що Кредитним Договором № 100890431 від 12.04.2021р. розмір відсотків до цього договору встановлено в сумі 1 % за один календарний день, що становить 100 грн. за день (10000 х 1/100) та загалом складає 3000 грн. (100х30), а тому в цьому розмірі підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом.

В порядку ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів.

Отже, позивачем нараховувалися проценти після закінчення строку дії кредитного Договору № 100890431 від 12.04.2021 р.

Також Велика палата Верховного суду у постанові від 23.10.2019 року, за результатами розгляду справи № 723/304/16-ц прийшла до такого висновку: стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошима після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтується на нормах матеріального права.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит№ 100890431 від 12.04.2021 р. у розмірі 13000 грн., оскільки заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн., заборгованість за відсотками становить 3000 грн.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Позов задоволено на 35,9 % (13000 грн. х 100% / 36200 грн.).

Відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України , враховуючи, що позов задоволено на 35,9%, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 869 гривень 64 копійки (2422,4 х 35,9/100).

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Згідно до ст.133 ч.3 п.1 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем до суду надані докази понесених стороною позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Білецького Б.М. у сумі 6000 гривень. Зокрема, суду надано: Договір № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 року, Додаткова угода № 100890431 до Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 року, акт № 100890431 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.09.2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 30.09.2024 року, платіжну інструкцію № 814 від 31.10.2024 року (а.с. 9-11, 30, 35, 44).

Проаналізувавши зроблений адвокатом розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, її складності, усталеної судової практики з розгляду справ цієї категорії, а також критеріїв реальності адвокатських послуг, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог та їх розмір має складати 2500 грн., що відповідає вимогам ст.141 ч.ч.2, 3 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Пінг-Понг» заборгованість в розмірі 13000 гривень, судовий збір у розмірі 869 гривень 64 копійки та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 гривень, а всього стягнути 16369 (шістнадцять тисяч триста шістдесят дев`ять) гривень 64 копійки.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений03 березня 2025 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області В.А. Орендовський