ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6401/24
Провадження № 2-з/210/10/25
У Х В А Л А

іменем України

27 лютого 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючої судді - Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання Ворони Б.А.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву керівника Криворізької південної окружної прокуратури Бурчика Юрія Віталійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Криворізької південної окружної прокуратури Бурчика Юрія Віталійовича, в інтересах держави, в особі Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Реділенс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркет ЛТД КР» про зобов`язання усунення перешкод у користування самовільно зайнятими земельними ділянками, привівши їх у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на них будівель і споруд, скасування права оренди та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та права оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіної О.В. 26 лютого 2025 року надійшла вищевказана заява.

В обґрунтування заяви прокурор вказує, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває справа за позовом керівника Криворізької південної окружної прокуратури Бурчика Юрія Віталійовича, в інтересах держави, в особі Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Реділенс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркет ЛТД КР» про зобов`язання усунення перешкод у користування самовільно зайнятими земельними ділянками, привівши їх у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на них будівель і споруд, скасування права оренди та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та права оренди земельної ділянки.

Підставою для пред`явлення вказаного позову є встановлені факти самочинної забудови м. Кривого Рогу торговими павільйонами, безпідставної реєстрації права власності на них, безпідставної передачі в оренду земельних ділянок з порушенням законодавчо встановленої процедури, без проведення земельних торгів під самочинно збудовані об`єкти майна, чим порушено право територіальної громади на дотримання законного порядку користування, володіння, розпорядження земельними ділянками комунальної власності, дотримання законодавства у сфері забудови населених пунктів.

Прокурор зазначає, що предметом позову є, в тому числі, припинення речового права ОСОБА_1 та скасування державної реєстрації відповідача на об`єкти нерухомого майна торгівельні павільйони, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,19-Д, АДРЕСА_2 , із закриттям відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 маючи зареєстроване право власності на спірні самочинно збудовані об`єкти нерухомості не обмежена в розпорядженні таким майном, відсутність арешту торгівельних комплексів, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , реєстрація права власності на яке оскаржується прокурором, може призвести до відчуження цього майна з метою утруднення чи унеможливлення виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу.

Вважає, що вищевикладене створює очевидну небезпеку для подальшого реального поновлення інтересів держави, а також може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Просить накласти арешт на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , а саме: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), площею 121,1 кв.м.; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110), площею 80,3 кв.м.; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), площею 32,4 кв.м. та заборонити ОСОБА_1 та будь яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав до вищевказаних об`єктів.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Підстав, визначених частиною 5 статті 153 ЦПК УКраїни не встановлено.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності з заявою про забезпечення позову, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини 3 статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті.

Встановлено, що у листопаді 2024 року Керівник Криворізької південної окружної прокуратури Бурчик Юрія Віталійовича, в інтересах Держави, в особі Криворізької міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Реділенс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркет ЛТД КР», про зобов`язання усунення перешкод у користування самовільно зайнятими земельними ділянками, привівши їх у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на них будівель і споруд, скасування права оренди та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та права оренди земельної ділянки.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року позовну заяву повернуто відповідно до пункту 4 частини 4 статті 185 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2025 року задоволено апеляційну скаргу позивача Керівника Криворізької південної окружної прокуратури, в інтересах Держави, в особі Криворізької міської ради, та скасовано ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року з направленням позовної заяви до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для подальшого розгляду та вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2025 року відкрито провадження у справі.

За змістом частини 5 статті 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Питання представництва інтересів Держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру» де вказано, що представництво прокурором Держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів Держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів Держави у разі порушення або загрози порушення інтересів Держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або Держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

У постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 910/3486/18 колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зробила висновок, що представництво прокурором у суді законних інтересів Держави здійснюється і в разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний установлювати причини, з яких позивач не здійснює захисту своїх інтересів.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 906/506/18, від 11 квітня 2019 року у справі № 904/583/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 914/225/18, від 21 травня 2019 року у справі № 921/31/18.

Таким чином, прокурор під час звернення з даним позовом до суду обґрунтував порушення інтересів Держави, надав докази завчасного повідомлення про порушення інтересів Держави повноважного органу державної влади, та докази необхідності здійснення захисту інтересів держави, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду є достатнім для доведення суду підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором.

За таких обставин, Прокурор наділений правом ініціювати питання про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін і інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно роз`яснень у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :02:292:0074, площею 0,0147 га, :02:292:0073, площею 0,0227 га, :02:292:0075, площею 0,0075 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 .

Прокурор у позові просить суд зоюов"язати ОСОБА_1 усунути перешкоди територіальні громаді міста Кривого Рогу усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами :02:292:0074, площею 0,0147 га, :02:292:0073, площею 0,0227 га, :02:292:0075, площею 0,0075 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , привівши їх у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єктів самовільного будівництва, скасування державної реєстрації та припинення володіння нерухомим майном, а саме торгівельними павільйонами, площею 121,1 кв.м., 803,0 кв.м. та 32,4 кв.м, розташованих за адресою АДРЕСА_3 , 19-Г, АДРЕСА_2 із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна.

Крім того, прокурор просить скасувати право оренди вищевказаними земельними ділянками

Звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову, Керівник Криворізької південної окружної прокуратури зазначив про необхідність забезпечення позову, оскільки у КП "Криворізьке РБТІ" ДОР відсутня реєстраційна справа на об"єкти нерухомості, які є предметом позову, спірні земельні ділянки набуті у користування без проведення земельних торгів, що є порушенням статті 135 Земельного кодексу, та в подальшому на них побудовано три торгівельні павільйони, та зареєстровано право власності шляхом подання декларацій про готовність до експлуатації об"єктів "реконструкція нежитлової будівлі", якої за твердженням позивача не існувало взагалі.

Також прокурор обгрунтовує заяву тим, що ТОВ ВБФ "РІКІ ЛТД" продало ТОВ "МАРКЕТ ЛТД КР" вказані у позові об"єкти нерухомості, при цьому площа об"єктів нерухомості була збільшена, а до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права власності на самочинно збудовані будівлі, розташованих за адресою АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 та право оренди якого набуто за межами земельних торгів, з спірними земельними ділянками (з кадастровими номерами :02:292:0074, площею 0,0147 га, :02:292:0073, площею 0,0227 га, :02:292:0075, площею 0,0075 га,), орендарем яких виступила ОСОБА_1 .

Підсумовуючи, прокурор стверджує, що власник об"єктів самочинного будівництва на спірних земельних ділянках декілька разів змінювався., а реєстрація самовільно збудового нерухомого майна проведена з порушенням чинного закнодавства.

Суд зазначає, що забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Суд погоджується з доводами прокурора, що ОСОБА_1 , маючи зареєстроване право власності на самочинно збудовані об"єкти нерухомого майна не обмежена в розпоряджені цим майном, а відсутність арешту, з огляду на те, що прокурор вживав заходів щодо усунення порушень до пред"явлення позову, може призвести до відчуження спірних оюб"єктів, що матиме нагитивний наслідок для провадження в цілому.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів прокурора щодо необхідності вжиття заходів забезпечення поданого ним позову, про які він просить, із урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову, які він просить застосувати, та предметом позову припинення речового права ОСОБА_1 та скасування державної реєстрації відповідача на об`єкти нерухомого майна торгівельні павільйони, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,19-Д, АДРЕСА_2 , із закриттям відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками справи, слід дійти висновку, що невжиття судом заходів забезпечення позову прокурора може істотно унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову та здійснити ефективний захист прав держави, за захистом яких прокурор звернулася до суду.

Арешт нерухомого майна та заборона вчиняти будь-які дії, пов"язані з державною реєстрацією речових прав щодо нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , ніяким чином не впливає на право користування ними відповідачем , а отже її права не порушуються.

У цьому конкретному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливими виконання рішення суду, тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та забороною вчиняти певні дії щодо відчуження, є ефективним захистом прав сторони у справі. Цей спосіб забезпечення позову є співмірним, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту і забороною вчинення певних дій, у тому числі, заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо об"єктів нерухомості, не позбавляє власника права володіння нею, а також ніяким чином не впливає на його користування.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи вважаю, що заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 7, 149, 150, 153, 157 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву керівника Криворізької південної окружної прокуратури Бурчика Юрія Віталійовича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ), а саме:

- нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), площею 121,1 кв.м.;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110), площею 80,3 кв.м.;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), площею 32,4 кв.м.

Заборонити ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо наступних об`єктів:

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), площею 121,1 кв.м.;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110), площею 80,3 кв.м.;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), площею 32,4 кв.м.

Ухвалу про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, передбаченому ст. 355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Чайкіна