Справа №295/9586/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Ковби А.А.,

позивача ОСОБА_1 (брав участь в засіданні в режимі відеоконференцзв`язку),

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на підставі судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 20.03.2024 на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з однієї четвертої частки усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, з дня подання заяви, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог позову вказано, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 08.05.2024 по справі №521/4027/24, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 . Судовим наказом Малиновського районного суду м.Одеси від 20.03.2024 по цивільній справі №521/3495/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Позивач вказує, що сума аліментів у розмірі однієї четвертої частини всіх його доходів є завеликою та він не має можливості виплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Зазначає, що працює на посаді інженера електрозв`язку з аварійних та експлуатаційних робіт в ТОВ «Лайфселл». Згідно з довідкою №62/03-А від 25.03.2024, розмір його місячного окладу становить 26400 грн, також є щомісячні премії та інші стимулюючі виплати. Проте, з 2019 року позивач допомагає та доглядає за бабусею, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є людиною похилого віку та має певні хронічні хвороби, потребує сторонньої допомоги. Позивач досяг домовленості з ОСОБА_4 про те, що він піклується про неї, а вона заповідає йому земельну ділянку. Звертає увагу, що наявні у ОСОБА_4 хвороби потребують дороговартісних ліків, які бабуся не має можливості купити, тому майже усі ліки купує їй позивач. 12.06.2024, у зв`язку з тим, що по всій території України відключають електроенергію, вийшов з ладу холодильник ОСОБА_4 , та позивач був вимушений купити новий. Окрім того, у позивача є сестра, ОСОБА_5 , яка наразі самостійно виховує своїх неповнолітніх дітей (батько помер): ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , та у зв`язку із військовою агресією рф, постійними обстрілами, повітряними тривогами та психологічною напругою, змушена була виїхати до Франції. ОСОБА_5 офіційно є працевлаштованою, проте її доходи для нормального та комфортного проживання у Франції є мізерними. Тому, у зв`язку із тяжким матеріальним становищем сестри, за можливості, кожного місяця позивач допомагає їй та племінницям фінансово. Також, за місцем роботи (ТОВ «Лайфселл») позивач підписав договір медичного страхування на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач наразі є працевлаштованою та працює юрисконсультом в ТОВ «Трейд СВ», також ОСОБА_2 є адвокатом та надає юридичні послуги, з чого має прибуток. Отже є працездатною, має постійний щомісячний дохід на утримання себе та дочки. ОСОБА_2 умисно відмовляється від отримання різних подарунків, продуктів та іграшок, які позивач направляє їй. Вважає, що батьки повинні утримувати дітей порівно та порівно виконувати свої батьківські обов`язки. Враховуючи факт того, що позивач допомагає сестрі, племінницям та старенькій бабусі, сам себе обслуговує, утримує квартиру, сплачує комунальні послуги, вважає, що фінансові зміни, що відбулися у нього, є підставами для зменшення розміру аліментів з однієї четвертої частки усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, з дня подання заяви до досягнення повноліття ОСОБА_3 . Вважає, що визначення аліментів саме в твердій грошовій сумі, буде правильнішим та економічно вигіднішим в зазначеній ситуацій. Оскільки враховуючи ситуацію в Україні, у випадку його звільнення, скорочення тощо, з роботи, його донька все одно буде отримувати визначену суму аліментів щомісяця.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.07.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

07.08.2024 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач вказує, що не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають. Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що станом на 19.07.2024 у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 19.07.2024 за період з 19.01.2024 по 19.07.2024 становить 36671,22 гривні, відомості про ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників. Вказує, що позивачем не надано достатніх доказів погіршення його матеріального стану з моменту видачі Малиновським районним судом м. Одеси судового наказу від 20.03.2024 у справі №521/3495/24. Так, позивач посилається на утримання бабусі з 2019 року та до теперішнього часу, однак бабуся, за якою нібито доглядає позивач, є чужою людиною, не пов`язаною з ним жодними кровними зв`язками, що прямо виключає застосування його обов`язку, визначеного ч.1 ст.266 СК України. ОСОБА_4 , згідно з доданими позивачем до позовної заяви додатками, а саме згідно із записами у медичній картці, з 26.10.2020 дійсно потребує постійного стороннього догляду, однак такий догляд їй надає соціальний працівник, який періодично її відвідує та допомагає по господарству, а не позивач, який проживає за іншою адресою. До позовної заяви позивачем також додані товарні чеки на придбання ліків, які без відповідних рецептів лікаря не мають ніякого значення та не можуть бути прийняті судом як докази догляду. Позивач також посилається на придбання холодильника вартістю десять тисяч гривень для ОСОБА_4 , однак достовірно встановити неможливо, для кого і в яких цілях було придбано цей холодильник. Також позивач посилається на погіршення свого фінансового становища через надсилання фінансової допомоги своїм племінницям, які, з його слів, проживають у Франції, однак жодних доказів постійного проживання на території Франції, а також перетину державного кордону племінницями та його сестрою позивач не надає. Маючи двох неповнолітніх сиріт, ОСОБА_5 , сестра позивача, має можливість оформити пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Також, ОСОБА_5 має змогу, як і всі інші громадяни України, вимушені покинути свою домівку через військову агресію рф, отримувати виплати та допомоги, медичне страхування, житло, а також знайти високооплачувану роботу на території Франції. ОСОБА_5 володіє нерухомістю в Україні на праві приватної власності, а саме квартирою, загальною площею (кв.м) 71.5, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також автомобілем марки: TOYOTA, моделі: AVENSIS, об`єм двигуна: 1987, 2008 року випуску, сірого кольору, зареєстрованого на неї 22.09.2020. Володіння нерухомістю та автотранспортом ставить під сумнів малозабезпеченість сестри ОСОБА_1 та його племінниць. Крім усього вищезазначеного, Сімейним кодексом України взагалі не встановлено обов`язку дядька утримувати своїх племінниць при наявності працездатної матері. ОСОБА_5 є працездатною та отримує заробітну плату у ТОВ «ЛІНККОН». Згідно з довідкою №62/03-А від 25.03.2024, яка видана за місцем роботи позивача, розмір його місячного окладу становить 26 400,00 грн та є щомісячні премії та інші стимулюючі виплати, що з урахуванням нарахованих аліментів становить приблизно 19 800,00 гривень на місяць, що є набагато більше, ніж встановлена мінімальна заробітна плата по Україні. Також позивач, на відміну від відповідача, володіє нерухомим майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , та 1/5 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначене, на думку відповідача, підтверджує його можливість сплачувати аліменти на ОСОБА_3 у визначеному Малиновським районним судом м. Одеси у судовому наказі від 20.03.2024 по справі №521/3495/24 розмірі. Жодних доказів, яких вимагає сімейне законодавство України при подачі позову про зменшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було. У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав, та просив задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 20.03.2024 по цивільній справі №521/3495/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду та до повноліття дитини (а.с. 14).

Вищевказаний судовий наказ №521/3495/24 від 20.03.2024 перебуває на примусовому виконанні у Малиновському відділі державної виконавчої служби у м.Одесі. Станом на 19.07.2024 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становила 36671,22 грн та відомості про нього будо внесено до Єдиного реєстру боржників (а.с. 84).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05.14.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився у сторону погіршення матеріальний стан, оскільки позивач допомагає та доглядає за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підтвердження доводів позову, позивач долучив, копії медичної документації ОСОБА_4 (а.с. 39-47), а також копії чеків від 29.05.2024, від 01.06.2024 та від 02.06.2024 про придбання ліків (а.с. 48-54), та товарний чек від 12.06.2024 про придбання холодильника вартістю 10000,00 грн (а.с. 24).

Однак, з наданих копій квитанцій та копії товарного чека, не вбачається за можливе встановити, ким здійснювалось придбання вказаних у них товарів, та для кого.

Крім того, навіть якщо припустити, що вказані у чеках ліки та холодильник були придбані ОСОБА_1 для ОСОБА_8 , вказане жодним чином не свідчить, що ОСОБА_4 перебуває на утриманні позивача. З долучених до позову доказів не вбачається, що допомога для ОСОБА_4 від позивача має регулярний та постійний характер, а придбання для літньої людини товарів, що здійснювалось кілька разів, жодним чином не дає підстави припускати здійснення ОСОБА_1 утримання щодо ОСОБА_4 .

Поряд з цим, рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , яким заповіла йому земельну ділянку на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, СОТ «Хаджибей», масиву «Христонівський». Позивач вказує, що між ним та ОСОБА_4 досягнуто домовленості, що остання заповіла йому земельну ділянку, а позивач повинен піклуватись про неї.

Таким чином, надання матеріальної допомоги ОСОБА_4 здійснюється внаслідок власного волевиявлення позивача, оскільки визначених законодавством зобов`язань перед ОСОБА_4 . ОСОБА_1 не має.

До того ж, за непідтвердженого факту перебування ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_1 і, як наслідок, погіршення матеріального стану позивача, наявність заповіту на ім`я останнього вказує навпаки на ймовірність покращення його матеріального стану в майбутньому.

Щодо посилання позивача на те, що він надає матеріальну допомогу сестрі та її дітям, у зв`язку з чим його матеріальний стан погіршився, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 є працездатною, що підтверджується даними про нараховану заробітну плату, та по березень 2024 року працювала та отримувала заробітну плату (а.с. 56); має у власності нерухоме та рухоме майно (а.с. 82, 86), її дочки мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника (а.с.63-64, 65). Доказів того, що сестра позивача та її дочки мають потребу у матеріальній допомозі, матеріали справи не містить. Крім того, норми СК України не покладають на позивача обов`язку утримувати працездатну сестру та її дітей. Періодичне надання матеріальної допомоги сестрі та її дітям не свідчить про те, зазначені особи перебувають на утриманні позивача, та не свідчить про погіршення його матеріального стану, натомість свідчить про спроможність позивача надавати таку допомогу.

Також суд приймає до уваги, що за позивачем зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.03.2024 (а.с. 83).

Позивач працює на посаді інженера електрозв`язку з аварійних та експлуатаційних робіт в ТОВ «Лайфселл» та згідно з довідкою №62/03-А від 25.03.2024, розмір його місячного окладу становить 26400 грн (а.с. 21), вказує що також є щомісячні премії та інші стимулюючі виплати.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд встановив, що позивач не надав до суду жодного доказу, на підставі якого, відповідно до приписів ч.1 ст. 192 та ч.1 ст. 182 СК України, можливо дійти висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, а також зміни способу їх стягнення, з 1/4 частини доходу до 5000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, враховуючи необхідність забезпечення судом якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 20.03.2024 по цивільній справі №521/3495/24, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, з урахуванням яких, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати по справі на покладаються на позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 430 ЦПК України та статтями 182, 185, 198-201 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне рішення складене 28.02.2025.

Суддя Т.А.Воробйова