Справа № 188/2605/24
Провадження № 2/188/827/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Визначення підсудності.

1. Ухвалою Верховного Суду у справі № 990SCCV/103/24 від 11.10.2024 з урахуванням того, що обидвісторони проживають за межами України, му мають зареєстроване місце проживання в Україні у м. Алчевськ Луганської області (тимчасово окупована територія) та з урахуванням змін територіальної підсудності судових справ територіальну підсудність справи визначено за Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області.

Стислий виклад позиції позивача.

2. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що подружні відносини з відповідачем припинені, сторони проживають окремо.

Позивач вважає, що подальше подружнє життя не можливе, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

3. Посилаючись на ст.ст. 2,4, 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного кодексу (далі СК) України позивач просить суд час на примирення не надавати і розірвати шлюб між ним та відповідачем, який було зареєстровано 29 серпня 2000 року, про що запис поновлено 24.12.2015, складено актовий запис № 24, місце державної реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

Стислий виклад позиції відповідача.

4. 15.11.2024 у електронному вигляді, а 03.12.2024 у паперовому вигляді надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, у якому вона повністю визнала позов.

Рух справи в суді.

5. Позов подано до суду22 жовтня 2024 року.

6. Провадження у справі відкрито 23 жовтня 2024 року. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 20 січня 2025 року, яке відкладалося з інших причин.

Заяви, клопотання.

7. Позивач у позовній заяві прохає розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, прохає задовольнити.

8. 15.11.2024 у електронному вигляді, а 03.12.2024 у паперовому вигляді відповідачем надіслано заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона підтримала правову позицію, викладену у відзиві, де вона позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Враховуючи належне повідомлення відповідача в порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про розгляд справи шляхом розміщення виклику до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України», веб-сторінка «https://ptr.dp.court.gov.ua», та доставку відзиву та заяви відповідача міжнародним поштовим перевізником, суд взяв її до уваги.

Інші процесуальні дії у справі.

9. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до цих норм процесуального права у судовому засіданні ухвалив рішення.

10. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

11. 29 серпня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який було зареєстровано 29 серпня 2000 року, про що запис поновлено 24.12.2015, складено актовий запис № 24, місце державної реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, дружина взяла собі прізвище чоловіка « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 18 вересня 2024 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного межрегіонального управління Міністерства юстиції та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 з позначкою «Запис поновлено», виданим повторно 24 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

13. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане повторно 25.11.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане повторно 25.11.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

14. Подружнє життя у сторін не склалося по причині різних поглядів на сімейне життя.

Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть.

15. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечень проти позову не подала, позов визнала в повному обсязі.

16. Заяв щодо застосування заходів для примирення сторони до суду не надходило.

Мотивована оцінка доводів учасників справи.

17. Отже, подружнє життя у сторін не склалося через з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, шлюб має формальний характер.

Не визнані права, за захистом яких мало місце звернення до суду.

18. Позивач та відповідач не мають змоги добровільно через органи РАЦС розірвати шлюб, бо мають неповнолітніх дітей.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

19. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України та СК України.

20. Згідно з ч. 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

21. У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело прав.

22. Частиною першою ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» у практиці ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003, заява № 44647/98).

У пункті 84 рішення ЄСПЛ у справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 (заяви №№29381/09 та 32684/09) зазначено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

У пункті 126 рішення ЄСПЛ у справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року (заява 56030/07) вказано: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

23. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в пункті «с» частини першої статті 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок, де передбачено «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

24. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

За правилами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану, відповідно до статей 106 та 107 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них.

25. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Висновок суду по суті позову.

26. При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач тривалий час не проживають сім`єю, у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо, примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги є обґрунтованими, і відповідно до норм ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України шлюб слід розірвати.

Розподіл судових витрат.

26. Враховуючи, що судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 211 грн 20 коп., підтверджені квитанцією банку, позивач у позові просив не стягувати з відповідача, суд згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України погоджується із цим і залишає судові витрати на позивачеві.

Направлення сторонам копії рішення.

27. Копію рішення протягом двох днів з дня його складання слід направити представнику позивача, відповідача повідомити шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі «Судова влада України», веб-сторінка «https://ptr.dp.court.gov.ua».

Відповідно до ч. 2 ст. 15 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Отже, копію рішення після набрання ним законної сили слід направити до Петропавлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 15 СК України).

Резолютивна частина рішення.

28. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

29. Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

30. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 29 серпня 2000 року, про що запис поновлено 24.12.2015, складено актовий запис № 24, місце державної реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

31. Залишити відповідачу прізвище « ОСОБА_4 ».

32. Залишити судові витрати на позивачеві.

33. Повідомити ОСОБА_2 про це рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

34. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

35. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда