Справа №766/9767/23
Провадження №2/639/165/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2023 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість:

- за кредитним договором 727049584 від 17.06.2021 року в розмірі 34 743,81 грн.;

- за договором позики № від 24.06.2021 року в розмірі 29 545,48 грн.;

- за кредитним договором №371002662/702336 від 01.07.2021 року в розмірі 14 400,00 грн., та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №727049584. Згідно з умовами договору споживач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) була укладена додаткова угода № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) був укладений договір факторингу № 20102022, за умовами якого клієнт ТОВ «Таліон плюс» відступив, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34743,81 грн.

24 червня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №.

24.11.2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Інфінанс» укладено договір факторингу №24/11-22/2, у відповідності до умов якого, ТОВ "Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ "Інфінанс" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 545,48 грн., з яких 2 726,84 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 818,64 грн. - сума заборгованості за відсотками.

01 липня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінасового кредиту №/702336.

19.04.2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» укладено договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого, ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група " права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 14400,00 грн., з яких 3 600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 800,00 грн. - сума заборгованості за відсоткам.

Всупереч умов кредитних договорів, відповідач не виконала свої зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги на відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту переходу прав вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не проведено жодних додаткових нарахувань.

На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а отже позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження, призначено судове засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 лютого 2024 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про направлення за підстцдністю справи задоволено. Цивільну справ передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова за підсудністю.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2024 року цивільну справу повернуто до Херсонського міського суду Херсонської області для виконання вимог передбачених ч.3 ст.31 ЦПК України.

Згідно супровідного листа Херсонського міського суду Херсонської області від 16.05.2024 року, справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 24.05.2024 року.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2024 року для розгляду вказаної справи було визначено головуючого суддю Рубіжного С.О.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.05.2024 прийнято позовну заяву до провадження. Призначено позовну заяву до розгляду.

02 вересня 2024 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 .. Відповідно до якого позовні вимоги не визнала та категорично заперечувала. Зазначила, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу щодо укладання нею угод. Їй не відомо кому належить зазначений мобільний номер, та які повідомлення були на нього відправлені. Відсутні підтвердження, що умови та правила надання банківських послуг та укладання будь-яких угод, а саме кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), на підставі яких розраховано штрафна санкції. Долучений до позову витяг не містить підпису відповідача, а тому вважати що він був ознайомлений з даними умовами не можна.

02 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Представник позивача озноймившись з відзивом Відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У відповідності до умов кожного з укладених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитного договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа….» Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення; 3. Заповнюючи заявку, заявник підтверджує свою обізнаність із умовами Правил та надає свою згоду на передачу Фінансовій установі своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за договором.

Договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Товариства з урахуванням особливостей визначений індивідуальною частиною. Таким чином, Відповідачем було подано Заявку на оформлення Договору в якій останній зазначив особисті персональні данні, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, підписав Договір електронним підписом.

У відповідності до умов кожного з укладених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитного договору. Таким чином, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необгрунтованим.

Щодо тверджень Відповідача про безпідставність нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору, звертаємо увагу суду на те що, Постановою Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст.625 ЦК України.

Звертаємо увагу суду на те, що у відповідності до умов укладеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договорів не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно статті 625 ЦК України.

Просили прийняти Відповідь на відзив на позовну заяву по справі №766/9767/23 до розгляду та долучити до матеріалів цивільної справи. Відзив на позовну заяву Відповідача у справі №766/9767/23 залишити без розгляду та задоволення. . Розгляд справи проводити за відсутності представника Позивача.

Крім того до відповіді на відзив додали розрахунки заборгованості первісних кредиторів.

05 вересня 2024 року на електронну адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач категорично заперечує проти позовних вимог. Зазначає, що позовна заява подана до суду 01.11.2023. Проте порушення усіх строків та вимог ЦПК України позивачем долучено певні документи на підтвердження ним перерахування грошових кошт відповідачу у справі. Позивач не надав заяву з обґрунтуванням не подання вказаних доказів вчасно, враховуючи їх існування вже рік та більше трьох рокін тому відповідно. За таких обставин долучені 02.09.2024 року позивачем докази, після спливу усіх розумних та законних строків, а тому заперечує щодо їх прийняття.

За кредитним договором №727049584 від 17.06.2021 року в розмір 8999,50 грн. - основного боргу та 25 744,31 грн. - процентів, зазначає щодо відсутності права вимоги за вказаним договором, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» з TOB «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклав договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, отже щодо існування будь-яких відносин як вважає позивач з ОСОБА_1 , а тому ніяке право вимоги в маибутньому отримати він не міг, оскільки його не набув.

Таким чином, згідно зумовами вищевказаного Договору факторингу, Позивачу було відступлено права вимоги лише стосовно вимог, строк виконання зобов`язань за якими настав, тобто стосовно дійсних вимог, які існували на момент переходу прав вимоги. При цьому, жодних умов щодо передачі прав вимог, які виникнуть у майбутньому, Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 не містить.

За кредитним договором № /702336 від 01.07.2021 року грошових коштів в розмірі 3600,00 грн. - основного боргу та 10 800,00 грн. - процентів та за договором позики № /2 від 24.06.2021 року в розмірі 2726,84 - основного боргу та 26818,64 грн. - процентів, взагалі відсутні будь-які докази перерахування грошових коштів, а надані докази є неналежними та недопустимими.

Тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, за умовами вищевказаних договорів кредитна установа не має права нараховувати проценти за користування кредитом.

Жодних вимог про сплату грошових коштів на адресу відповідача та відступлення права вимоги з боку позивача не направлялось, а тому строк сплати таких зобов`язань, станом на дату подання позовної заяви навіть не настав. Отже позовна заява не підлягає задоволенню.

Сторони в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, заяв про неможливість явки чи відкладання розгляду справи не подавала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як зазначає представник позивача відповідач уклала декілько договорів в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційнихй системах товариств та доступний зокрема через сайт товариства або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно зі частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування`до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Частиною п`ятою статті 11Закону України «Про електроннукомерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно положень ч.ч.3, 4, 6, 7ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи,якій адресованапропозиція укластиелектронний договір,про їїприйняття (акцепт)може бутинадана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Стаття 12 Закону «Проелектронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом нормст. 627 ЦК України, відповідно достатті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 17.06.2021 був укладений договір кредитної лінії №727049584 в електронній формі між первинним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1.1, 1.3, 1.7., 1.9.1 договору, та паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №727049584 від 17.06.2021 кредит надається на сумму 8 000,00 грн., строком на 30 днів; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 244,55 відсотків річних, що становить 0,67 відсотків в день, від суми кредиту за час користування ним ( а.с. 10 -12, 13).

31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) була укладена додаткова угода № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ( а.с. 14 - 16).

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) був укладений договір факторингу № 20102022, за умовами якого клієнт ТОВ «Таліон плюс» відступив, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

При цьому в п.1.2 зазначеного Договору зазначено «Кредитний договір» - кредитний договір, укладений між Первісним кредитором, яким є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і Боржником, право грошової вимоги за яким отримав Клієнт на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між Клієнтом та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ( а.с. 17 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Судом встановлено, що договір кредитної лінії між відповідачем та ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» укладений 17.06.2021 року, а первинний договір факторингу 28.11.2018, тобто договір кредиту укладено пізніше ніж договір факторингу.

Також судом встановлено, що в договорі факторингу укладеного між позивачем та ТОВ «Таліон плюс» також зазначено, що право грошової вимоги ТОВ «Таліон Плюс» отримало саме на підставі договору факторингу укладеного між первинним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» від 28 листопада 2018 року.

Оскільки позивачем до позовної заяви не надано доказів переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», не надано доказів перерахування кредитних коштів та належного розрахунку первісного кредитора, тому відповідно суд вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не довела перехіду прав первісного кредитора, та надання кредиту, а отже не має права пред`являти свої вимоги за кредитним договором №727049584 від 17.06.2021, укладеним між ТОВ ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1

24 червня 2021 року згідно заявки-анкети на отримання кредиту №3698944 ОСОБА_1 попросила ТОВ «Інфінанс» надати їй кредит у споживчих цілях у розмірі 2729,00 грн. спосіб отримання коштів картка на платіжну карту (а.с.29).

Згідно умов договору, ОСОБА_1 погодила отримання 2 729,00 грн, зі строком повернення протягом 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом (за умови належного виконання кредиту), відсоткова ставка 638,75% (за умови неналежного виконання кредиту), загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 4 161,73 грн., максимальна річна відсоткова ставка 1277,5 % (а.с. 25-28).

Згідно акцепту оферти від 24.06.2021 на укладення Договору позики між ТОВ «Фінанс» та ОСОБА_1 , в тому числі на отримання кредиту №/2 від 24.06.2021 та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3698944 від 24.06.2021 сторони погодили істотні умови договору кредиту, що підтверджується їх електронними підписами (а.с.25-28).

Відповідно до довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт ОСОБА_1 за договором про акцепт присвоєно ідентифікатор підпису ЕЦП 217s5j (зворот а.с.29).

Згідно квитанції за сплату № 94998504 від 24.06.2021 картка платника № НОМЕР_1 призначення платежу зачислене 2729,00грн., сума до сплати 2729,00 грн., комісія у сумі 16,37 грн (а.с.30).

24.11.2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Інфінанс» укладено договір факторингу №24/11-22/2, у відповідності до умов якого, ТОВ "Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ "Інфінанс" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників (а.с. 31-33).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 545,48 грн., з яких 2 726,84 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 818,64 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 34).

Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача додано копію договору факторингу №НІ/11/15-Ф від 28 лютого 2024 року, однак вона надана не в повному обсязі, а лише містять окремі копії аркушів договорів факторингу. А отже, дані договори факторингу не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ відступлення права вимоги.

Крім того, не надано суду доказів на підтвердження оплати за договором факторингу.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за Кредитним договором № від 24.06.2021за період з 24.11.2022 по 31.08.2023, який складений позивачем (а.с.35).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такий розрахуннок не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такий розрахунок не підтверджує наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Позивачем на надано Правил, якими визначено порядок нарахування та застосування процентів, не надано розрахунку первісного кредитора, на підставі чого суду позбавлений пожливості перевірити доводи позивача

01 липня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінасового кредиту №/702336. За умовами індивідуально частини договору вбачається, що ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група» надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 3 600,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 30.07.2021 зі сплатою 2,5% на день (а.с. 39-41).

Договір позики підписаний електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора R19817.

Разом з тим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що кредитні кошти були отримані відповідачем.

19.04.2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» укладено договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого, ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група " права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників (а.с. 42-45).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 14400,00 грн., з яких 3 600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 46).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №/702336 від 01.07.2021 року станом на 31.08.2023 року становить в сумі 14000,00 грн., з яких загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 3600,00 грн., заборгованість за відсотками 10800,00 грн. (а.с. 47).

В вищезазначеному розрахунку, відсутній період, за який нараховано заборгованість, а також дані щодо руху коштів на рахунку, сум, що фактично були сплачені відповідачем в рахунок погашення боргу. А, отже, встановити дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за цим кредитним договором неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц.

Суду не надано первинних документів, які б підтверджували зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача у розуміння положення ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В частині 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду Українивід 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процессуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 2,4, 8 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Представником позивача разом із запереченням на відзив відповідача додатково були подані документи на підтвердження своїх доводів.

Водночас, суд звертає увагу на те, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

Проте клопотання про долучення таких доказів із обгрунтуванням неможливості їх подання у встановлений законом строк не додано та не зазначено у відповіді на відзив.

Враховуючи змагальність сторін, заперечення відповідача, в силу ч. 8 ст. 83 ЦПК України суд не приймає до уваги докази представника позивача, подані з порушенням процесуального законодавства без обгрунтування зазначекного порушення.

Всупереч вказаним положенням закону позивачем по справі не було надано суду достатньо доказів на підтвердження його позовних вимог, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, суд приходить до висновку, що у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити в повному обсязі.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн (а.с. 1).

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючисьст.ст.4,10-13,76-89,133,141,259,263,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27.02.2025.

Суддя С.О. Рубіжний