ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року

м. Черкаси

Справа № 697/82/25
Провадження № 22-ц/821/439/25
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Самодерженкова Тетяна Олександрівна,

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Самодерженкової Тетяни Олександрівни на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2025 року(постановлену в приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Сивухіна Г.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

08 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення коштів, в якому просила суд визнати дії АТ КБ щодо безпідставного списання коштів з рахунків ОСОБА_1 , відкритих в банку, протиправними та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно перераховані грошові кошти у розмірі 141 303,05 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2025 року справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення коштів передано на розгляд Печерському районному суду м. Києва.

Ухвала суду, зокрема, мотивована тим, що згідно відповіді з ЄДДР № 1018788 від 08.01.2025 та відповіді з управління ЦНАП виконавчого комітету Канівської міської ради № 20 від 10.01.2025, відомості про місце реєстрації ОСОБА_1 відсутні.

Згідно позовної заяви, місцезнаходження АТ КБ «ПриватБанк» - вул. Грушевського, 1-Д м. Київ, що відноситься до підсудності Печерського районного суду міста Києва.

За висновками суду, оскільки позивач не зареєстрована в Україні, дана заява не підсудна Канівському міськрайонному суду Черкаської області.

В апеляційній скарзі, поданій 21 січня 2025 року через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Самодерженкова Т.О., вважаючи оскаржувану ухвалу суду такою, що постановлена із порушенням норм процесуального права, просила суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2025 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що на підтвердження місця реєстрації позивачки до позовної заяви була надана копія паспорту ОСОБА_1 з відміткою про її адресу реєстрації.

Також для підтвердження факту реєстрації та проживання позивачки за адресою, вказаною в позовній заяві, 16.01.2025 звернулась до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Канівської міської ради з відповідною заявою та отримала Витяг з реєстру територіальної громади № 2025/000609226 від 16.01.2025, який підтверджує, що ОСОБА_1 з 16.01.1986 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що дана справа підсудна Канівському міськрайонному суду Черкаської області.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. З рештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка на підставі положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить таку складову, як дотримання всіх правил юрисдикції та підсудності.

Підсудність цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції, визначається статтями 2630 ЦПК України.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (частина друга статті 27 ЦПК України).

Із матеріалів справи, а саме позовної заяви вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» розташований по вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, що за адміністративно-територіальними межами належить до юрисдикції Печерського районного суду міста Києва.

У статті 28 ЦПК України передбачено категорії справ, для яких установлено альтернативну підсудність. Зокрема, відповідно до частини п`ятої цієї статті, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Отже, законодавець передбачив юридичну можливість для особи, яка звертається до суду із позовом про захист прав споживачів, обрати на власний розсуд, якими правилами територіальної підсудності керуватися при зверненні до суду за захистом своїх порушених прав. У процесуальному законодавстві запроваджено для такої категорії справ правило альтернативної підсудності, що надає право саме позивачу обирати уповноважений суд з-поміж тих, що визначені або загальними правилами підсудності цивільних справ, або спеціальним правилом альтернативної підсудності.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивачка посилалася на положення Закону України «Про захист прав споживачів», вважаючи, що вона є клієнтом банку та споживачем послуг, права якої порушено відповідачем.

Зважаючи на вищевикладене, на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач у даній справі використала належне їй право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_2 .

Передаючи справу за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив із того, що згідно відповіді з ЄДДР № 1018788 від 08.01.2025 та відповіді з управління ЦНАП виконавчого комітету Канівської міської ради № 20 від 10.01.2025, відомості про місце реєстрації ОСОБА_1 відсутні, отже, позивач не зареєстрована в Україні і дана заява не підсудна Канівському міськрайонному суду Черкаської області.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що вона багато років зареєстрована та фактично проживає за адресою, вказаною в позовній заяві, а саме АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Канівського міськрайонного суду Черкаської області.

На підтвердження зазначеного скаржником долучено до апеляційної скарги Витяг з реєстру територіальної громади № 2025/000609226 від 16.01.2025, який підтверджує, що ОСОБА_1 з 16.01.1986 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, а також враховуючи, що позивачка обґрунтовує підстави позову Законом України «Про захист прав споживачів», то відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України вона має право обрати підсудність розгляду даного спору, зокрема за зареєстрованим місцем свого проживання (перебування споживача), а саме за місцем її реєстрації в м. Каневі.

Крім того, суд першої інстанції на час прийняття оскаржуваної ухвали, не встановив зареєстрованого місця проживання чи перебування позивачки та не взяв до уваги, що згідно з копією паспорта ОСОБА_1 , що міститься в матеріалах справи, місце її реєстрації зазначено: АДРЕСА_2 , що відповідає Витягу з реєстру територіальної громади від 16.01.2025, та дійшов помилкового висновку про направлення справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, за місцем знаходження відповідача.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на суд щодо своїх прав, інтересів, свобод та/або обов`язків, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

Суд не звернув уваги на те, що розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц (провадження № 14-117цс18).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника позивача необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Самодерженкової Тетяни Олександрівни задовольнити.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2025 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення коштів - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та окремому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков