Справа № 446/2313/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

Справа №446/2313/24;

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ;

заінтересована особа Новояричівська селищна рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новояричівська селищна рада Львівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 у провадження судді Котормус Т.І. надійшла заява ОСОБА_1 в якій вона просить встановити факт, що свідоцтво про право особистої власності на будівлю належить ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що вона відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 14.07.1992, є власницею в цілому будинковолодіння АДРЕСА_1 , Однак в правовстановлюючому документі на будинок було допущено помилку, так замість правильного по батькові заявниці « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 ». Вказані розбіжності обмежують її право на безперешкодне користування та розпорядження належним їй майном, у зв`язку з чим вона звернулася до суду.

Ухвалою суду від 28.01.2025 відкрито провадження в справі та призначено судове засідання.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник заінтересованої особи Новояричівської селищної ради, в судове засідання не прибув, однак подав клопотання в якому просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Як видно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий 18.05.2000 Кам`янка-Бузьким РВ УМВС України у Львівській області, анкетні дані заявниці зазначено як ОСОБА_1 (а.с.3).

Згідно з картки платника податків № НОМЕР_2 , виданої 21.08.2024, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено як ОСОБА_1 (а.с.4)

Разом з тим, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 14.07.1992, яке видане Червоноградським МБТІ 14.07.1992 на підставі рішення виконкому Старояричівської сільської ради від 13.07.1992 №72, на ім`я ОСОБА_1 (а.с.6).

Як видно з довідки Старояричівського старостинського округу від 03.10.2024 №772, що ОСОБА_1 дійсно є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі. ОСОБА_1 та ОСОБА_1 дійсно одна і та сама особа (а.с.13).

Судом встановлено, що для реалізації своїх майнових прав заявниці необхідно встановити, що свідоцтва про право особистої власності на будівлі дійсно належить їй - ОСОБА_1 .

З представлених суду доказів, суд беззаперечно встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , є однією і тією ж особою, а тому є всі підстави вважати, що свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 14.07.1992, належить заявниці.

За приписами ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів.

У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності державного акту на право власності на земельну ділянку.

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права на земельну ділянку.

Крім того, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

А тому, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 14.07.1992, належить ОСОБА_1 . В ході судового розгляду заявницею доведено, а судом було встановлено, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа, має для неї юридичне значення, оскільки дає можливість заявниці на реалізацію свого права на належний їй будинок.

Відтак вимоги заявниці підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 258-259,264-265,268, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новояричівська селищна рада Львівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити той факт, що свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 14.07.1992, яке видане Червоноградським МБТІ 14.07.1992 на підставі рішення виконкому Старояричівської сільської ради від 13.07.1992 №72, зареєстроване в реєстровій книзі під №30 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Судові витрати не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення виготовлено 03.03.2025.

Суддя Т.І. Котормус