Суддя Попова В. О.
Справа № 644/7051/23
Провадження № 2/644/1326/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

27 лютого 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Плаксій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про зміну способу стягнення аліментів

у с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності, звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2019 року (справа 637/232/19) та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти щомісячно в розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50/% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позову зазначено, що з 2013 по 2017 роки позивачка проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від стосунків у них народилась дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2019 року по справі 637/232/19 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації відповідно до закону. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти сплачує не регулярно, участі у вихованні дитини не приймає. Позивачка є людиною з інвалідністю ІІІ групи, отримає пенсію по інвалідності, має на утриманні ще неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ЇЇ дохід є мінімальним і не дає змоги в повній мірі забезпечувати утримання дитини, враховуючи, що дитина потребує повноцінного лікування, харчування, одягу, забезпечення шкільним приладдям тощо. Враховуючи, що після визначення судом розміру аліментів, змінилися матеріальні умови життя, а саме: дитина росте, потребує більше коштів на утримання, зростання цін, тому вважає що визначений розмір не відповідає потребам дитини, а сама вона їх забезпечити не може. Тому вважає, що є всі підстави для зміни розміру аліментів з твердої грошової суми на частку в розмірі усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, враховуючи, що відповідач має таку можливість і це буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного, культурного розвитку та буде відповідати чинному законодавству.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року позовна заява прийнята, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін.

У судове засідання позивачка не з`явилась, повідомлялась належним чином та своєчасно.

24.06.2024 представником позивачки Леоновою Ю.О. через підсистему «Електронний суд» подана заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки; позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, ро час та дату судового засідання повідомлявся у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв, клопотань тощо до суду від відповідача не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, на підставі ст.ст.128, 130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

За таких обставин, з письмової згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Від сумісного проживання сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.02.2014 року, видане Виконавчим комітетом Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 03 (а.с. 8).

В свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2019 року (справа 637/232/19) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі 850 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 04.03.2019 року, до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації відповідно до закону (а.с. 9-11).

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Позивачка звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, оскільки розмір аліментів, який стягнуто рішенням Шевченківського районного суду Харківської області в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн є недостатнім для забезпечення дитини належних умов життя та розвитку в даний час, тому просить змінити спосіб стягнення та стягнути в 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, що буде достатнім для утримання дитини та забезпечить потреб дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи №143цс13.

На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом повинні враховуватися такі обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що встановлений розмір аліментів в розмірі 850 грн., зважаючи на збільшення витрат на утримання дитини, зростання цін на всі групи товарів для його утримання є недостатнім і не забезпечує право дитини на належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому позивачка як одержувачка аліментів має право змінити спосіб їх стягнення, визначивши його у частці від доходу відповідача.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, окрім наведених вище обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» для дітей віком від 6 до 18 років який станом на 10.02.2025 становить 3196 грн 00 коп.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Крім зазначеного, суд також бере до уваги, що з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні).

З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги наведені вище обставини, а також, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей матері, суд вважає за необхідне встановити розмір аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, що, на думку суду, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зміна способу стягнення аліментів у такому порядку буде відповідати інтересам усіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відповідно ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 95, 141, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2019 року по справі № 637/232/19 на стягнення аліментів з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання/перебування: АДРЕСА_2 ), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня набрання законної сили рішенням суду і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення (заочне) складено 27.02.2025.

Суддя Попова В.О.