Провадження №2/337/461/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 лютого 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

з участю секретаря Коваленко В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2024 до суду надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 , яку він мотивує тим, що постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира, в якій він мешкає, не приватизована, він є основним наймачем вказаної квартири. На теперішній час у квартирі також зареєстровані ОСОБА_1 , яка є його колишньою дружиною, та донька ОСОБА_2 . Вони у квартирі тривалий час (понад 6 місяців) не проживають без поважних причин, їх особистих речей у квартирі немає, платежі за комунальні послуги, які на них нараховуються вони не сплачують. Реєстрація відповідачів в квартирі без фактичного проживання створює позивачу збитки, він вимушений сплачувати комунальні платежі за відповідачів, не може оформити субсидію. При цьому позивач позбавлений можливості самостійно зняти відповідачів з зареєстрованого місця проживання, оскільки спірна квартира не приватизована і він не є її власником.

Вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням спірної квартири, оскільки вони зареєстровані в квартирі формально, фактично за місцем своєї реєстрації не проживають, добровільно з реєстраційного обліку не знімаються, тому він вимушений звернутись до суду.

Просить визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 25.12.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

02.01.2025 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

З 30.12.2024 по 10.01.2025 включно суддя Сидорова М.В. перебувала у відпустці.

Ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 03.02.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Додатково пояснив, що спірна квартира була надана для проживання його батькам. Він там мешкає з народження. Його батько помер у 1987 році, мати у 1995 році. Відповідачі у квартирі зареєстровані, проте тривалий час там не мешкають, виїхали зі спірної квартири приблизно на початку 2022 року, їх особистих речей в квартирі немає, їх місцезнаходження йому невідомо.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, у тому числі через оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України. Відзиву на позов або зустрічного позову не подали.

Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає у квартирі АДРЕСА_3 з 20.06.1995.

Згідно з довідкою ОСББ «Січ-62» від 14.11.2024 №18, ОСОБА_1 є відповідальним квартиронаймачем неприватизованого житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією типового договору найму житла у будинках державного і комунального житлового фонду від 08.11.1998, квартира АДРЕСА_3 надана у користування на підставі ордеру №3269 від 12.04.1974, наймачем квартири є ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 09.11.2004 по теперішній час, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18.09.2006 по теперішній час.

Крім того встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2017 у справі ЄУН 337/4230/17 шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_1 , зареєстрований 07.07.1999 Хортицьким віділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №291, розірваний. Рішення набрало законної сили 20.01.2018.

Згідно з актом від 08.11.2024, який складений головою правління ОСББ «Січ-62» Баштаннік О.В., за адресою: АДРЕСА_1 прописані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які за вказаною адресою з січня 2022 року і по теперішній час фактично не проживають. Цей факт засвідчено ОСОБА_3 (мешканцем квартири АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (мешканцем квартири АДРЕСА_5 ).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він знає позивача та відповідачів як своїх сусідів. Наразі у квартирі АДРЕСА_3 проживає позивач ОСОБА_1 . Його дружину ОСОБА_1 та доньку ОСОБА_2 останній раз бачив в 2022 році. Під час спілкування з ОСОБА_1 остання повідомила йому, що має намір поїхати з донькою до Польщі, донька збирається там навчатись. Будь-яких перешкод їм в користуванні спірним житлом з боку позивача не чинилось.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснила, що проживає у квартирі АДРЕСА_6 з 1979 року. Знає родину позивача. У спірній квартирі позивач проживав з батьками, які померли. Потім позивач проживав з дружиною та донькою. Останній раз бачила відповідачів на початку 2022 року, потім зі слів сусідів дізналась, що вони нібито поїхали за кордон. Вона була у квартирі позивача, речей відповідачів там не бачила. Перешкод відповідачам в користуванні спірним житлом з боку позивача не чинилось.

Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми діючого Житлового кодексу України, оскільки спірна квартира не є власністю позивача і спір стосується визнання членів сім`ї наймача житлового помешкання такими, що втратили право користування внаслідок відсутності понад встановлені у законодавстві строки.

Згідно з ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

За змістом ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування спірним житловим приміщення.

При цьому, суд виходить з того, що відповідачі за власним бажанням та волевиявленням виїхали зі спірної квартири на інше місце мешкання, ніяких перешкод їм в користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, щоб унеможливлювали їх проживання не створювалось, тривалий час вони ним не користуються з власної волі, їх особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачують, однак з реєстраційного обліку не знялися.

Крім того, суд враховує, що відповідачі обґрунтованого заперечення проти позову не подали, судові виклики за місцем реєстрації не отримують, в судове засідання не прибули і жодним чином позовні вимоги не спростували. Належних та допустимих доказів тому, що вони не втратили інтерес до спірної квартири, бажають там мешкати, але з поважних причин не можуть цього зробити, суду не надали.

Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право на житлове приміщення, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,259,263-265,280,282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втрати право користування жилим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28 лютого 2025 року.

Суддя М.В. Сидорова