КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2428/2025
справа №760/7253/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року, постановлене під головуванням судді Зуєвич Л.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди, -

встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення моральної шкоди.

Вимоги позову мотивує тим, що 19 грудня 2013 року позивач отримав кваліфікаційний сертифікат інженера землевпорядника, який підтверджує його відповідність кваліфікаційним характеристикам професії та спроможність самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель (крім експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою.

У червні 2018 року Головне управління земельного кадастру у Волинській області, яке є структурним підрозділом відповідача, ініціювало перевірку дотримання вимог земельного законодавства при виготовленні позивачем технічної документації по встановленню меж земельної ділянки Галузіївської сільської ради Маневицького району для передачі її в оренду. В акт перевірки внесено завідомо неправдиві відомості про належність частини земельної ділянки до державної форми власності.

На підставі акту з недостовірною інформацією структурний підрозділ відповідача направив подання про порушення законодавства до Кваліфікаційної комісії, яка у свою чергу направила Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру протокол про порушення.

Наказом Держгеокадастру від 04 жовтня 2018 року №147 анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_1 .

Позивач звернувся до суду з позовом до Держгеокадастру та кваліфікаційної комісії про скасування наказу про анулювання сертифікату, оскільки при видачі наказу не було враховано, що виданими актами не встановлено грубого порушення норм земельного законодавства при проведенні землевпорядних робіт.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі № 140/2108/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2020 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Скасовано протокол кваліфікаційної комісії та наказ про анулювання сертифікату інженера землевпорядника.

Позивач вказує, що з часу видання наказу про анулювання сертифіката і внесення відповідного запису про анулювання сертифікату до постановлення судового рішення про скасування протоколу та наказу пройшло 3 роки. Протягом цього часу позивач в силу вимог закону не мав права займатись своєю діяльністю.

Звертає увагу, що тривалий час з 1993 року працював в цій сфері, був біля джерел формування землевпорядної служби, користувався авторитетом та відповідною діловою репутацією, а через незаконні дії відповідача він її втратив. Саме це, за твердженням позивача, потягло спричинення йому моральної шкоди.

Стверджує, що моральна шкода, яка завдана позивачу, полягає в порушенні його законних прав та інтересів, що призвело до таких негативних наслідків:

- розповсюдження негативної інформації про діяльність ОСОБА_1 у галузі землеустрою шляхом внесення відомостей до державного кадастру про анулювання сертифікату позивача;

- погіршення ділової репутації у суспільстві;

- формування негативної оцінки його як суб`єкта цивільних та господарських відносин;

- відсутність замовників документації із землеустрою і відповідно договорів на виконання робіт із землеустрою, а отже і майнових втрат, відсутність доходу, припинення професійної діяльності.

Протиправність поведінки Держгеокадастру виразилась у незаконному наказі, який скасований відповідним судовим рішенням.

Окрім цього, обставина анулювання Держгеокадастром України кваліфікаційного сертифікату позивача мала наслідком зменшення престижу діяльності позивача, чим змінило його ділову репутацію та призвело до зменшення доходів і відповідно моральні страждання від цього.

Наведені обставини завдали позивачу моральної шкоди, розмір якої оцінює у 200 000,00 гривень.

В основу розрахунку розміру компенсації позивач покладає визначений законодавством розмір мінімальної заробітної плати за період незаконного анулювання сертифікату. При цьому, вказує, що період чинності незаконно виданого наказу складає 36 місяців і 13 днів, а саме з моменту його видачі та остаточного судового рішення про скасування наказу.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000,00 гривень.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн компенсації моральної шкоди.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального права та не дослідження обставин справи.

Вказує, що єдиною підставою цивільно-правової відповідальності є скоєння цивільного правопорушення.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме:

а) наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага;

б) неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди;

в) причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою;

г) вина заподіювача шкоди

Вказує, що оскаржуване рішення не містить висновків та будь-яких обґрунтувань стосовно правомірності стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Зазначає, що встановлена Верховним Судом обставина протиправного анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 19 грудня 2013 року №011597 сама по собі не є доказом нанесення позивачу з боку Держгеокадастру моральної шкоди, відтак не може слугувати єдиною підставою прийняття рішення.

Скаржник уважає, що позивач не довів обставини того, що протиправними рішеннями та тривалою бездіяльністю відповідача принижено його ділову репутацію як суб`єкта господарювання у сфері землеустрою.

Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивачем не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів порушення його прав, які свідчили б про приниження честі, гідності, ділової репутації позивача або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку із приниженням його ділової репутації, внаслідок дій відповідача.

Єдиним наданим позивачем доказом на підтвердження позовних вимог є додаток № 1 «Розрахунок компенсації моральної шкоди в грошовому еквіваленті», що розроблений самим позивачем в результаті неотримання доходу після анулювання Кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 19.12.2013 № 011597.

Стверджує, що зазначений розрахунок фактично є розрахунком упущеної вигоди, а не моральної шкоди, що не є предметом спору в цьому випадку.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача - Корман Є.В. підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомляв.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлена постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 140/2108/18, яка набрала законної сили, обставина протиправного анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 19.12.2013 № 011597.

Визначивши моральну шкоду у розмірі 50 000,00 гривень суд першої інстанції врахував, що прийняття протиправного рішенням та тривала бездіяльність відповідача вплинуло на ділову репутацію позивача як суб`єкта господарювання у сфері землеустрою, що призвело до моральних страждань. Застосовуючи принци розумності та виваженості суд першої інстанції зменшив заявлену позивачем суму на відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що 19 грудня 2013 року ОСОБА_1 отримав кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника, який підтверджує відповідність інженера-землевпорядника кваліфікаційним характеристикам професії та його спроможність самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель (крім експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою (а.с. 26).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, оформленого протоколом № 18/494 від 04 вересня 2018 року, в частині внесення подання про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 19 грудня 2013 року №011597 та наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04 жовтня 2018 року № 147 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 19 грудня 2013 року № 011597 відмовлено (а.с. 10-16).

Постановою Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2020 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, викладене у формі протоколу засідання № 8 від 30 серпня 2018 року, в частині внесення подання № 18/494 від 04 вересня 2018 року стосовно анулювання Кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 19 грудня 2013 року №011597.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04 жовтня 2018 року № 147 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» в частині анулювання Кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 19 грудня 2013 року №011597 (а.с. 17-23).

Приймаючи вказану постанову, Верховний Суд зазначив:

"…Так, у справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що з витягу із протоколу засідання Кваліфікаційної комісії № 8 від 30.08.2018 вбачається, що останньою був розглянутий лише лист ГУ Держгеокадастру від 16.07.2018 № 21-3-0.44-4909/2-18 і при прийнятті рішення про звернення до Держгеокадастру з поданням щодо анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника позивачу Кваліфікаційна комісія взяла до уваги виключно інформацію що містилася у акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельною ділянкою, від 12.06.2018 № 237-ДК/233/09/01-18, згідно з яким Прилісненською сільською радою було порушено вимоги законодавства у сфері землеустрою, з якої неможливо встановити наявність вчинення саме грубого порушення позивачем, як сертифікованим інженером-землевпорядником, положень нормативно-правових актів.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідачами під час встановлення факту грубого порушення позивачем вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою досліджувались, збирались та оцінювались додаткові докази, аналізувалась попередня робота позивача, проводилась перевірка кваліфікації та якості його професійної підготовки, як інженера-землевпорядника, проводилась оцінка характеру порушення, категорії виконавця, об`єктивних та суб`єктивних ознак здійснюваного порушення, що свідчить про відсутність достатніх підстав стверджувати про допущення ним саме грубого порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою…"

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Крім того, у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Ухвалюючи рішення, що переглядається апеляційним судом, суд першої інстанції правильно врахував обставини справи та зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 гривень.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів наявності підстав для відшкодування Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру моральної шкоди, колегія суддів зазначає, що протиправність анулювання сертифіката позивача установлена Верховним Судом у справі №140/2108/18.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції в тій частині, що анулювання сертифікату позивача з підстав порушення кваліфікаційних вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою призвело до негативних наслідків для позивача як інженера землевпорядника, оскільки анулювання сертифікату із таких підстав може свідчити про некомпетентність особи як спеціаліста у цій галузі.

Очевидно, що анулювання сертифікату з таких підстав вплинуло на ділову репутацію ОСОБА_1 як інженера землевпорядника, що у свою чергу завдало останньому моральної шкоди внаслідок психологічного напруження, розчарування та незручностей, неможливості вести професійну діяльність тощо.

Відтак, доводи апеляційної скарги в частині не доведення обставин того, що анулювання сертифікату завдало позивачу моральної шкоди є безпідставними.

Доказів на підтвердження того, що моральна шкода завдана не з його вини, відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що розрахунок розміру моральної шкоди, проведений позивачем, фактично є розрахунком упущеної вигоди, а не моральної шкоди, що не є предметом спору, відхиляються апеляційним судом, оскільки застосування позивачем такого методу розрахунку не дає підстав уважати про пред`явлення вимог щодо упущеної вигоди, натомість способом захисту у цій справі позивачем обрано саме відшкодування моральної шкоди.

За установлених обставин, колегія суддів уважає, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не встановив.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 26 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова