Єдиний унікальний номер справи 370/2008/19
Провадження №22-з/824/247/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про додаткове рішення у справі за апеляційними скаргами Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 лютого 2024 року та на додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, про відшкодування збитків, завданих державному бюджету,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих державному бюджету, та просив суд стягнути в порядку регресу солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь державного бюджету України грошові кошти в сумі 4 144 570,55 грн., а також судовий збір у розмірі 62 168 грн. 56 коп.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27 лютого 2024 року в задоволенні позовних вимог Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено.

Додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 75000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду, 16 серпня 2024 року та 27 вересня 2024 року позивач подав на них апеляційні скарги, просив апеляційний суд оскаржувані рішення скасувати в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишено без задоволення, рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 лютого 2024 року та додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року залишено без змін.

20 січня 2025 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій він просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в суді апеляційної інстанції, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

У судове засідання, призначене на 06.02.2025 року, з`явилися представник позивача та представник відповідача.

Дослідивши матеріали справи та вищевказану заяву, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що дана заява не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіл таких витрат, згідно ст. 141 ЦПК України здійснюється за результатом розгляду позовних вимог по суті.

Положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено загальне правило щодо можливості подачі доказів про судові витрати протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У той же час Цивільний процесуальний кодекс України містить спеціальну норму з цього приводу, а саме ст. 246 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 дійшов наступного правового висновку:

«Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».

У вищевказаній справі Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.

З матеріалів даної справи вбачається, що у заяві до апеляційного суду про ухвалення додаткового судового рішення заявник жодним чином не обґрунтовував поважності причин, які перешкодили йому подати докази щодо витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів.

З урахуванням вищевказаної правової позиції Верховного Суду та наведених процесуальних норм, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в разі неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу у визначений законом строк, сторона має обґрунтувати, які поважні причини не дозволили їй подати такі докази до закінчення розгляду справи, чого в даному випадку зроблено не було.

За таких умов, зважаючи на принцип диспозитивності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 83, 141, 270, 367 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько