ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1272/25 Справа № 213/3085/24 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Зубакової В.П., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №213/3085/24 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Вовк Михайло Вадимович, до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року, ухвалене у складі судді Попова В. В., -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року до суду з вищезазначеним позовом звернувся ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Вовк М.В., до АТ КБ «ПриватБанк», в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ "Приватбанк" та має у своєму розпорядженні рахунок, який обслуговується платіжною карткою № НОМЕР_1 . 16.05.2024 року він за допомогою криптобіржи Бінанс (www.binance.com) зі свого електронного кабінету, розмістив ордер №0, за яким ним було виставлено на продаж 699,63 USDT по ціні 29000 грн. На ордер позивача відгукнувся покупець ОСОБА_2 (нікнейм Trader02148). Після того, як обумовлена сума надійшла на рахунок позивача, відповідач заблокував даний картковий рахунок, на якому знаходяться кошти в розмірі 38 935,90 грн. та наразі він не має можливості використовувати їх. 29.05.2024 року позивач звернувся в письмовому вигляді до відповідача з вимогою надати йому пояснення чому заблоковано його рахунок. 10.06.2024 року від відповідача надійшла відповідь №20.1.0.0.0/7-240529/76086, в якій зазначено, зокрема, що Банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки № НОМЕР_2 , на підставі звернення фізичної особи клієнта Банку, яка повідомила, що 16/05/2024 р. внаслідок введення в оману перерахувала кошти зі своєї платіжної карти в сумі 29,000.00 грн. на користь позивача.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо блокування карткового рахунку, відкритого на його ім`я є неправомірними. АТ КБ «ПриватБанк» належним чином не обґрунтувало правомірність тривалого блокування карткового рахунка, відкритого на ім`я позивача, доказів на підтвердження наявності порушень позивачем вимог законодавства, за наслідками яких було заблоковано його картковий рахунок не надало та, не зважаючи на звернення позивача не вчинило дій, направлених на розблокування карткового рахунку. Крім того, призупинення видаткових операцій діяло понад строки, встановлені чинним законодавством. Арешт на кошти позивача, які обліковуються на картковому рахунку, не накладено. Таким чином, дії банку щодо блокування карткового рахунку, відкритих на ім`я позивача слід визнати неправомірними, та зобов`язати відповідача зняти (скасувати) обмеження розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунку, відкритого на ім`я позивача, шляхом розблокування рахунку та відновлення видаткових операцій.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено - зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» зняти (скасувати) обмеження розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_3 , який обслуговується платіжною карткою № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , шляхом розблокування рахунку та відновлення видаткових операцій.

Стягнуто з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Не погодившись з таким рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу. Вважає, що рішення підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Скаржник заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, вважає їх безпідставними, а обставини, на які посилається позивач, такими, що не підтверджені належними та достатніми доказами.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 27.09.2022 року між ОСОБА_1 підписано та подано до АТ КБ «ПриватБанк» Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, після чого Позивач став клієнтом Відповідача. Дані обставини підтверджує також сам ОСОБА_1 в своїй позовній заяві.

В травні 2024 р. АТ КБ «ПриватБанк» призупинив здійснення видаткових операції з використанням платіжної карти № НОМЕР_2 , адже, згідно процедури банку дані фактичного відправника коштів (зазначені в платіжній інструкції по платежу) обов`язково повинні збігатися з реальними даними покупця на криптобіржі. Згідно з наданими клієнтом документами: на його ордер щодо продажу криптовалюти відгукнулася ОСОБА_2 , яка з ним переписувалась і на користь якої позивач перерахував криптовалюту, але кошти за цю крептовалюту надійшли від іншого клієнта ОСОБА_3 , яка після перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 не отримала товар, а тому і подала скаргу до АТ КБ "ПриватБанк" на Позивача щодо шахрайських дій, що стало підставою для призупинення операцій по рахунку ОСОБА_1 .

Для врегулювання фінансового питання клієнту ОСОБА_1 було запропоновано повернути кошти по даному платежу потерпілій особі, на що клієнт відмовився. Також співробітник банку повідомив позивача про необхідність надання документів, які підтверджують походження коштів, без яких обмеження не буде знято і легітимність платежів по криптовалюті не буде підтверджена.

А отже, враховуючи наведене та наявність договірних відносин між сторонами, Банком було призупинено здійснення банківського обслуговування на підставі саме порушення позивачем вимог законодавства та Умов та правил надання банківських послуг.

Правові відносини між Банком та клієнтом регулюються в тому числі Умовами та правила надання банківських послуг (надалі Умови), що розміщуються в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування. Відповідно до п.1.1.3.2.7. Умов Банк має право призупинити обслуговування Клієнта та обмежити доступ до програмних комплексів Банку в разі виникнення у Банку підозр щодо можливих незаконних операцій із платіжним інструментом зі сторони Клієнта. Згідно п.2.1.4.2.2. Банк має право призупинити дію Платіжної картки, а також відмовити в продовженні строку її дії при здійсненні операцій, що суперечать умовам цього Договору, інтересам Клієнта або Банку, з використанням Платіжної картки або нанесеної на них інформації.

Отже, позов заявлений позивачем є передчасним, адже, рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку прийнято відповідачем тільки 05.09.2024 року.

Вважає за необхідне зазначити, що саме позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилаються, як на підставу своїх вимог, однак, матеріали справи не мають доказів та обґрунтувань заявлених вимог, а в даному випадку, враховуючи всі обставини справи наявні підстави для скасування незаконного та необґрунтованого судового рішення відповідно 374, 376 ЦПК України.

На адресу апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу представника відповідача, в якому з вимогами апеляційної скарги позивач не погоджується та вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Апелянт в поданій ним апеляційній скарзі посилається на те, що до спірних правовідносин повинно застосовуватися п. 2.1.4.2.2. Умов та правил банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого банк має право призупинити дію Платіжної картки, а також відмовити в продовженні строку її дії при здійсненні операцій, що суперечать умовам цього Договору, інтересам Клієнта або Банку, з використанням Платіжної картки або нанесеної на них інформації.

Однак, відповідачем не надано доказів, що саме ці Умови розумів позивач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані Умови на момент підписання взагалі містили умови щодо призупинено здійснення видаткових операцій. Умови та правила надання банківських послуг розміщених на офіційному сайті www.privatbank.ua у мережі інтернет, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил, щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються споживачем, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, в Заяві-анкеті, яка безпосередньо підписана споживачем і лише цей факт може свідчити про прийняття споживачем запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, Умови та правила надання банківських послуг розміщених на офіційному сайті www.privatbank.ua у мережі інтернет, не можна вважати складовою договору та не можуть застосовуватися до спірних правовідносин.

Крім того, апелянт в поданій ним апеляційній скарзі посилається на те, що його дії по призупиненні дії Платіжної картки відбувалися в межах правової норми, що міститься в ст. 1074 ЦК України.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" суб`єктами первинного фінансового моніторингу є в тому числі банки.

У день зупинення фінансової операції суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитний рахунок суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на такому рахунку в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється без попереднього повідомлення клієнта на два робочі дні з дня зупинення включно. Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансових операцій, здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Строки зупинення фінансових операцій суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - третій та дев`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Отже, аналіз вказаних норм права вказує, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, передбачені спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", проте здійснення обмежень відповідно до зазначеного Закону є чітко регламентованим за термінами та процедурою, що не дотримані банківською установою у застосуванні обмежень з розпорядження коштами позивача.

З урахуванням вищевикладеного, зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» належним чином не обґрунтувало правомірність тривалого блокування карткового рахунка, відкритого на ім`я позивача, доказів на підтвердження наявності порушень позивачем вимог законодавства, за наслідками яких було заблоковано його картковий рахунок не надало та, не зважаючи на звернення позивача не вчинило дій, направлених на розблокування карткового рахунку.

Крім того, призупинення видаткових операцій діяло понад строки, встановлені чинним законодавством. Арешт на кошти позивача, які обліковуються на картковому рахунку, не накладено.

Таким чином, дії банку щодо блокування карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача є неправомірними.

Апелянт в поданій ним апеляційній скарзі посилається на те, що позов заявлений позивачем є передчасним, адже, рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку прийнято відповідачем тільки 05.09.2024 року. Але, предметом позову є оскарження дій відповідача стосовно призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки позивача та зняття (скасувати) обмеження розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунку позивача а не рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку прийнято відповідачем тільки 05.09.2024 року.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, натомість апеляційна скарга на зазначене рішення є безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Вовк М.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд справи в режимі відо-конференції поза межами приміщення суду, у задоволенні якого було судом відмовлено через недодержання останнім вимог ч.2 ст.212 ЦПК України.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та має у своєму розпорядженні рахунок № НОМЕР_3 , який обслуговується платіжною карткою № НОМЕР_1 .

16.05.2024 року позивач за допомогою криптобіржи Бінанс (www.binance.com) зі свого електронного кабінету, розмістив ордер №0, за яким ним було виставлено на продаж 699,63 USDT по ціні 29000 грн.

На ордер позивача відгукнувся покупець ОСОБА_2 (нікнейм НОМЕР_4 ). З їх переписки вбачається, що ОСОБА_2 зазначила заказ як оплачений та на підтвердження оплати надала квитанцію P24AP24AD6693, платником в якій вказана ОСОБА_3 (нікнейм Trader02148).

Після того, як обумовлена сума надійшла на рахунок позивача № НОМЕР_3 , який обслуговується платіжною карткою № НОМЕР_1 , відповідач заблокував даний картковий рахунок, на якому знаходяться кошти в розмірі 38 935,90 грн. та наразі він не має можливості використовувати їх.

29.05.2024 позивач звернувся в письмовому вигляді до відповідача з вимогою надати йому пояснення чому заблоковано його рахунок № НОМЕР_3 , який обслуговується платіжною картко.№ НОМЕР_1 .

10.06.2024 року від відповідача надійшла відповідь №20.1.0.0.0/7- 240529/76086, в якій зазначено: «Так, Банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки № НОМЕР_2 , на підставі звернення фізичної особи клієнта Банку, яка повідомила, що 16/05/2024 р. внаслідок введення в оману перерахувала кошти зі своєї платіжної карти в сумі 29,000.00 грн на Вашу користь.

Пункт 150 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України №164 від 29.07.2022 року, передбачає право емітента прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного платіжного інструменту, а також про вилучення платіжного інструменту за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне його використання та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності користувача виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.

Згідно п.2.1.5.7.2 Умов Банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин з Клієнтом (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції зокрема у разі встановлення Клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику відповідно до законодавства у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Тож, з огляду на вищезазначене Банк діяв виключно в межах чинного законодавства України та на підставі умов укладеного Договору».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував, що належних доказів неправомірних дій з боку позивача, повідомлення його про зупинення права використовувати платіжний електронний засіб та причини такого зупинення, відповідачем не надано, а судом таких доказів не здобуто, а тривалість періоду блокування рахунку позивача свідчить про протиправність дій відповідача.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Пунктом 56 частини 1 статті 1 Закону України "Про платіжні послуги" визначено, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки.

Пунктом 3 частини 21 статті 38 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено, що емітент право зупинити або припинити право користувача на використання електронного платіжного засобу у разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством. Зупинення або припинення права користувача на використання електронного платіжного засобу не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення або припинення зазначеного права.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Згідно з ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Банк не має права за заявою клієнта розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, заморожені відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Клієнт не має права без згоди обтяжувача за домовленістю з банком чи односторонньо, у тому числі шляхом односторонньої відмови від виконання зобов`язання, розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, є предметом обтяження, якщо інше не передбачено умовами обтяження. Правочини, вчинені з порушенням цієї вимоги, є нікчемними.

Докази того, що кошти, які знаходяться на рахунках позивача, заморожені відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», відсутні.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" суб`єктами первинного фінансового моніторингу є в тому числі банки.

За змістом положень статті 23 вказаного Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що здійснює або забезпечує здійснення фінансових операцій, має право зупинити здійснення таких операцій, якщо вони є підозрілими, та зобов`язаний зупинити такі фінансові операції у разі виникнення підозри, що вони містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного Кримінальним кодексом України.

У день зупинення фінансової операції суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитний рахунок суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на такому рахунку в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється без попереднього повідомлення клієнта на два робочі дні з дня зупинення включно.

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансових операцій, здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення, повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках у межах зарахованих сум.

Відповідно до частини 5 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» у разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки:

-ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого кримінального правопорушення, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно, але не пізніше наступного робочого дня, скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу;

-є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій. Строк зупинення відповідних фінансових операцій продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають (частина 6 статті 17 Закону).

Відповідно до пункту 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року №417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані , стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що картковий рахунок позивача був заблокований безпідставно, і доводи апеляційної скарги в цій частині не є обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1,6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» на Інтернет - порталі https://privatbank.ua/terms/, банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем встановленого Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» порядку та строків блокування картки користувача у разі виникнення підозри стосовно законності походження коштів, а також доказів в підтвердження того, що кошти на рахунок позивача надійшли злочинним шляхом та наявності рішення, прийнятого з цього питання правоохоронними органами.

Відповідачем не надано суду доказів про вчинення саме позивачем фінансових операцій, які містять ознаки шахрайства, на які Банк посилається в апеляційній скарзі, або інших дій, пов`язаний із легалізацією доходів, отриманих злочинним шляхом.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Посилання відповідача на те, що позивач здійснив незаконну фінансову операцію з отримання коштів шахрайським способом є лише припущенням, оскільки, ніяких процесуальних рішень правоохоронних органів з цього питання відповідач суду не надав, а за приписами частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, як зазначив відповідач, на підставі підозри у здійсненні позивачем зазначених дій відповідач зупинив фінансові операції позивача.

З матеріалів справи випливає, що у відповідача відсутні будь-які дані про те, що дії позивача містять ознаки шахрайства. Належних доказів неправомірних дій збоку позивача відповідачем не надано, а судом таких доказів не здобуто.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що з використанням картки позивача було здійснено незаконну діяльність.

Верховний Суд в постановах від 30 січня 2019 року у справі № 235/5538/16-ц (провадження № 61-30301св18), від 08 лютого 2023 року у справі757/19084/21-ц (провадження № 61-11827св22) дійшов висновку, що правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.

У матеріалах справи відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог, а також здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було обмежено доступ до карткових рахунків.

За таких обставин, АТ КБ «ПриватБанк» не доведена правомірність обмеження права доступу позивача до власних коштів та вільного розпорядження ними.

К

олегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на те, що банк обмежив позивачу тільки обслуговування платіжної картки, яка є власністю банку, а не розпорядження грошовими коштами, оскільки, як вбачається зі справи, фактично дії банку призвели до обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами на його рахунку шляхом зупинення здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки позивача.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи вказані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування або зміни відсутні.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 26.02.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв