Єдиний унікальний номер судової справи 462/1143/24
Номер провадження 2/462/146/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

з участю секретаря судового засідання Шиманської Д. Т.,

представника позивача Раневич О. Ю. ,

представника відповідача Попович Я. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Львівської міської ради, треті особи: Друга львівська державна нотаріальна контора Львівської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно (з урахуванням уточнень),

встановив:

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Раневич О. Ю., 13.02.2024 року (вх. № 3536) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований у системі «Електронний суд» 13.02.2024 року) із позовною заявою до Львівської міської ради, треті особи: Друга львівська державна нотаріальна контора Львівської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, у якій просить суд:

-визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 1-4).

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що позивач є сином та єдиним спадкоємцем за законом всього майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 (спадкодавець) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). До складу спадкового майна входить нерухоме майно, а саме 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Так, вказана частина житлового будинку з частиною усіх господарських будівель та споруд належали померлому як:

- 1/4 частина спадкового будинку належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Жолубак С. О., державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори, 17.05.1984 року, зареєстрованого в реєстрі за № 217 після смерті його батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та зареєстрованого на праві особистої власності в Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації м. Львова 24.05.1984 року, в реєстровій книзі № 28, за реєстровим № 5000;

- 1/4 частина спадкового будинку належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого ОСОБА_6 , державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори 25.12.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2222, після смерті його матері - ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 та зареєстрованого на праві приватної спільної часткової власності державним реєстратором Рачинською І. Я., реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, 14.09.2015 року, про що видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18.09.2015 року за індексним номером витягу: 44122155.

Позивач вказує на те, що після смерті батька він звернувся до Другої львівської державної нотаріальної контори з метою реалізації свого права на спадкування майна ОСОБА_4 .

У зв`язку із чим, нотаріусом було 28.08.2020 року зареєстровано у Спадковому реєстрі спадкову справу № 66331907, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 74366754 від 17.10.2023 року.

01.10.2021 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо частини вищезазначеного житлового будинку. Однак, нотаріусом надано листа від 17.10.2023 року за вих. № 1124/02-14, в якому йдеться про те, що з метою реалізації спадкових прав, визначення спадкової маси та встановлення часток спадкового майна, необхідно звернутись до суду за визнанням права власності у порядку спадкування. Таким чином позивач позбавляється можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а відтак і оформити право власності на частину житлового будинку, у зв`язку із чим, звернувся в суд за захистом своїх прав як спадкоємця, просить суд задовольнити вимоги позовної заяви.

ІІ. Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 37).

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 13.02.2024 року направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - позивача у справі (а.с. 38).

Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 25.03.2024 року (а.с. 39).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.04.2024 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 40).

05.04.2024 року (вх. № 8596) від уповноважений представник позивача ОСОБА_2 - адвоката Раневич О. Ю. надійшла письмова заява (документ сформований у системі «Електронний суд» 05.04.2024 року) на виконання ухвали про залишення позову без руху (а.с. 44-45).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. Витребувано у Другої львівської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином завірену копію спадкової справи, зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 66331907 (номер у нотаріуса 138/2020), заведеної 28.08.2020 року після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 49-50).

30.05.2024 року (вх. № 12915) від Другої львівської державної нотаріальної контори Львівської області надійшла копія спадкової справи, зареєстрована у спадковому реєстрі за № 66331907 (номер у нотаріуса 138/2020), заведеної 28.08.2020 року після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 81, 82-160).

Протокольною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.06.2024 року витребувано інвентаризаційну справу (за адресою: 79025, м. Львів, вул. Мацієвича, 29) з Львівського обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (а.с. 77-79).

23.10.2024 року (вх. № 23858) від уповноваженого представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Раневич О. Ю. надійшла письмова заява (документ сформований у системі «Електронний суд» 23.10.2024 року) про уточнення позовних вимог. Так, згідно уточнень позовних вимог, сторона позивача просить суд:

-визнати за мною ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 49, 7 кв. м., житловою площею 44, 0 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- судові витрати, пов`язані з розглядом цивільної справи з Львівської міської ради не стягувати (а.с. 183-184).

Протокольною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.10.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 190-191).

ІІІ. Позиція сторін у справі.

Позивач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Раневич О. Ю., у судовому засіданні просив суд задовольнити вимоги заяви, з урахуванням уточнення позовних вимог.

Представник відповідача Львівської міської ради - Попович Я. Д., у судовому засіданні підтримав вимоги уточненої позовної заяви.

Представник третьої особи Другої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

IV. Позиція суду.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи усі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

18.02.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні 18.02.2025 року визначено, що проголошення судового рішення відбудеться 28.02.2025 року о 09 год. 00 хв.

Суд приймає до уваги лист Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 року, згідно п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

V. Встановлені судом фактичні обставини справи.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 25.05.2020 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 66 років помер ОСОБА_4 (а.с. 10 зворот).

У матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , із змісту якого вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_2 (а.с. 10).

Таким чином, встановлено, що позивач є сином померлого ОСОБА_4 .

Копією свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 17.05.1984 року, державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Жолубак С. О., зареєстрованого в реєстрі за № 2373 після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та зареєстрованого на праві особистої власності в Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації м. Львова 24.05.1984 року, у реєстровій книзі № 28, за реєстровим № 5000 стверджується, що спадкодавцю ОСОБА_4 належала 1/4 частина спадкового будинку (а.с. 12 зворот).

Окрім цього, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданого 25.12.2003 року, державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Цьолковською І. С., зареєстрованого в реєстрі за № 2222, після смерті матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 та зареєстрованого 14.09.2015 року на праві приватної спільної часткової власності, державним реєстратором реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Рачинською І. Я., стверджується, що спадкодавцю ОСОБА_4 належала 1/4 частина спадкового будинку (а.с. 13 зворот), про що видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18.09.2015 року за індексним номером витягу: 44122155 (а.с. 14).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 364616695 підтверджується належність спадкодавцю 1/4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер 2222, видане 25.12.2003 року (а.с. 15).

До того ж, відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується належність спадкодавцю 1/4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, Р. № 2373 від 17.05.1984 року (а.с. 15 зворот -16).

Як вбачається з матеріалів справи, за життя померлої ОСОБА_7 , на випадок смерті було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Жолубак С. О. від 17.05.1984 року за реєстровим номером 2378, відповідно до якого було зроблено розпорядження: належні їй на праві особистої власності 3/4 частини житлового будинку з відповідною господарських будівель, що знаходить у АДРЕСА_1 заповіла у такому порядку: 1/4 частину синові ОСОБА_4 та 2/4 частини дочці ОСОБА_9 (а.с. 33).

Довідкою № Ф1393 від 24.05.2023 року, виданою Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» підтверджується те, що 1/4 житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.05.1984 року, виданого Другою Львівською державною нотаріальною конторою, а також та 1/2 житлового будинку за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 17.05.1984 року, виданого Другою Львівською державною нотаріальною конторою № 2371 та 1/4 житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.05.1984 року, виданого Другою Львівською державною нотаріальною конторою № 2373 (а.с. 16 зворот-17).

Із змісту довідки вбачається, що станом на 24.05.2023 року будинок складається з чотирьох житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 89, 7 кв. м, житловою площею 54, 1 кв. м. Загальна площа будинку змінена з 49, 7 кв. м. на 89, 7 кв. м. за рахунок демонтажу пічок, добудови сіней літ. «а» та тамбура літ. «а-1». У подальшому, житлова площа змінена з 44, 0 кв. м. на 54, 1 кв. м. за рахунок демонтажу пічок та зміни призначення приміщення. Кількість житлових кімнат змінена з трьох на чотири за рахунок зміни призначення приміщення. Кількість кухонь змінена з однієї на дві за рахунок добудови сіней літ. «а». Сіни літ. «а» побудовано до 1992 року. На добудову тамбура літ. «а-1» документів не подано. Без тамбура літ. «а-1» будинок складається з чотирьох житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 84, 1 кв. м., житловою площею 54, 1 кв. м. До будинковолодіння відносяться: гараж літ. «Б», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «В», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, мощення І. Вказано, що гараж літ. «Б», сарай літ. «Г» побудовано до 1992 року.

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок наявний технічний паспорт, витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с. 18-20, 21, 22-25).

30.05.2024 року (вх. № 12915) на адресу Залізничного районного суду надійшла копія спадкової справи № 138/2020, заведеної після смерті ОСОБА_4 (а.с. 81, 82-160).

Позивачем до Другої львівської державної нотаріальної контори 28.08.2020 року було подано заяву про прийняття спадщини за законом, після смерті його батька ОСОБА_4 (а.с. 83).

01.10.2021 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо 1/2 житлового будинку (а.с. 31), проте останньому надано лист від 17.10.2023 року за вих. № 1124/02-14, у якому йдеться про те, що з метою реалізації спадкових прав, визначення спадкової маси та встановлення часток спадкового майна, необхідно звернутись до суду за визнанням права власності у порядку спадкування (а.с. зворот 28-29).

Матеріали справи містять також копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , яким стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що складено актовий запис № 180 (а.с. 28), копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , яким стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 (а.с. 17 зворот), копію звіту про оцінку житлового будинку, висновок про вартість майна (а.с. 11).

VІ. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані норми права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

При цьому, суд враховує, позицію викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) від 16.06.2021 року, згідно якої реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи, що заповіт спадкодавцем не складався, то позивач є таким, що прийняв у спадщину 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий буд. АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв. м., житловою площею 44, 0 кв. м., яка належала за життя його батьку ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги (син померлого).

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо в складі спадщини є нерухоме майно спадкоємець, який прийняв спадщину зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 4.15 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02. 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (постанова Верховного Суду: від 20.06.2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18), від 20.06.2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19), від 20.03.2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22.04.2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22.04.2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27.05.2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16.09.2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19) від 02.08.2023 року у справі № 640/1851/19 (провадження № 61-13504св21), що свідчить про сталість судової практики з відповідного питання).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20)).

VІІ. Висновки суду.

Досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про те, що спадкодавцю ( ОСОБА_4 , батьку позивача) на момент смерті належало право власності на 1/4 та 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , які у сукупності становлять 1/2 частину житлового будинку.

Разом з тим, листом Другої львівської державної нотаріальної контори Львівської області № 114/02-14 від 17.10.2023 року позивачу повідомлено, що: «з метою реалізації своїх прав, визначення спадкової маси та встановлення часток спадкового майна, необхідно звернутися до суду за визнанням права власності у порядку спадкування».

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем 1/2 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 49, 7 кв. м., житловою площею 44, 0 кв. м., однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Встановивши перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для їх задоволення.

При цьому, суд враховує, що як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтерес.

З огляду на наведене, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог (з урахуванням уточнень) у цілому.

VІІІ. Судові витрати по справі.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

8.1. Щодо судового збору.

Так, позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 799 грн. 00 коп. (а.с. 6).

Суд приймає до уваги те, що позивач у своїй заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд витрати по сплаті судового збору залишити за ним та не стягувати такі із відповідача.

Виходячи із вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Львівської міської ради, треті особи: Друга львівська державна нотаріальна контора Львівської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно (з урахуванням уточнень) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 49, 7 кв. м., житловою площею 44, 0 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати зі сплати судового збору - залишити за позивачем.

Порядок оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Львівська міська рада (, електронна пошта: , місцезнаходження: 79008, м. Львів, площа Ринок, 1);

Третя особа: Друга львівська державна нотаріальна контора Львівської області (, електронна пошта: , місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. Степана Бандери, 3);

Третя особа: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ).

Текст судового рішення складено 28.02.2025 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко