УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 754/20081/13

провадження № 61-1198ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року у справі за заявою товариства

з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про заміну сторони у справі,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»

(далі - ТОВ «Дебт Форс») звернулося до суду із заявою про заміну сторони

у справі.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва

від 16 квітня 2019 року позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

(далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму боргу за договором кредиту у розмірі 151 429,60 доларів США, що еквівалентно -1 210 376,80 грн та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_3 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В подальшому,

30 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), було укладено Договір № 2298/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту

№ 0 10). 22 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» (далі - ТОВ «Кампсіс Фінанс»), було укладено Договір № 22-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і за договором кредиту № 0 10).

26 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір № 36-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно

до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0 10). На підставі викладеного

ТОВ «Дебт Форс» просило суд замінити вибулого стягувача ТОВ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс», щодо виконання рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року

у задоволені заяви ТОВ «Дебт Форс» відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що раніше ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року було відмовлено ТОВ «Вердикт Капітал»

в задоволенні заяви про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником, та видачу виконавчих листів у зв`язку із спливом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Постановою Київськогоапеляційного суду від 09 грудня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Дебт Форс» задоволено. Ухвалу Деснянського районного суду

м. Києва від 20 червня 2024 року скасовано. Заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони у справі задоволено. Замінено вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк»

на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» щодо виконання рішення у справі

№ 754/20081/13-ц.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено в силу положень Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня

2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, та може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня припинення або скасування воєнного стану на території України.

У січні 2025 року до Верховного Суду подано ОСОБА_1 касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року скасувати, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року залишити

без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду

від 09 грудня 2024 року залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2025 року, запропоновано подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин для його поновлення. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

1. У наданий судом строк заявник направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 10 лютого 2025 року, в яких порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки касаційну скаргу з доданими документами було передано 08 січня 2025 року до кур`єрської служби товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація «Ваша Надія», надавши відповідні докази.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку

на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

2. Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму боргу за договором кредиту у розмірі 151 429,60 доларів США, що еквівалентно-1 210 376,80 грн та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

26 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір № 36-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту № 0 10).

Установлено, що виконавчі листи у даній справі судом першої інстанції первісному стягувачу - ПАТ «Дельта Банк» та його правонаступникам не видавалися та не перебувають на виконанні в органах виконавчої служби.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі

у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні

(крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку

із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає

з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті - 55 та 442 ЦПК України. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав

у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 73-75 постанови Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі

№ 916/617/17 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої

статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Встановивши, що ТОВ «Дебт Форс» набуло прав грошової вимоги від ТОВ «Кампсіс Фінанс», які виникли на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 16 квітня 2019 року у справі № 754/20081/13-ц, встановивши, що відбулося матеріальне правонаступництво, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про задоволення заяви про заміну сторони у справі № 754/20081/13-ц.

Також, суд апеляційної інстанції правильно встановив, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був перерваний в силу положень Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня

2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року.

Відповідно до пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України

від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня

2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період

до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 березня

2023 року по справі № 260/2595/22,

Відтак, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено та він може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня припинення або скасування воєнного стану на території України.

Верховний суд погоджується з доводами суду апеляційної інстанції про те, що строк пред`явлення до примусового виконання рішення Деснянського районного суду

м. Києва від 16 квітня 2019 року у справі № 754/20081/13-ц, щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на день подачі ТОВ «Дебт Форс» заяви про заміну сторони у справі, не закінчився.

Доводи касаційної скарги спростовуються вищенаведеним, зводяться до власного тлумачення норм процесуального права та до незгоди з постановою суду апеляційної інстанції, висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390 ЦПК України, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про заміну сторони у справі відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць