Справа № 541/3116/24
Номер провадження 2/541/111/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 березня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавська області в складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

30 серпня 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що 05.05.2023 між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №00-7848954, а 30.10.2023 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №30102023, відповідно до якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги та приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 30.10.2023 до Договору факторингу №30102023 від 30.10.2023, ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 20375,00 грн, з яких: 5250,00 грн - сума заборгованості по кредиту; 15125,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Після передачі права вимоги за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 не виконала свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість в сумі 20375,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі (а.с. 6).

Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заперечення на позовну заяву та вказувала, що не укладала кредитних договорів саме з відповідачем та не давала згоду на передачу її зобов`язань іншим кредиторам. Крім того, вказувала, що надані позивачем письмові докази до позовної заяви належним чином не завірені. Просила справу розглядати у її відсутність, в задоволенні позову відмовити за недоведеністю та безпідставністю (а.с.89,96, 108,112,115,116).

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05.05.2023 між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний Договір №00-7848954 (а.с.15-18). Паспортом споживчого кредиту зазначено умови кредитування (а.с.33-34). Відповідачу на підставі Кредитного Договору від 05.05.2023 року №00-7848954 ТОВ «Качай гроші», як кредитодавець, надав суму кредиту в розмірі 5250,00 грн із встановленим строком кредитування 120 днів (а.с. 11-37). Сторонами було узгоджено всі умови укладеного Кредитного Договору, що підтверджується електронними підписами у самому Договорі та вище зазначених документах.

Відповідно до довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір від №00-7848954 від 05.05.2023, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор «9910F»; час відправки ідентифікатора позичальнику: 05.05.2023 о 10:03:05; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: +70 (а.с. 35).

Доказів, що указані в договорі та паспорті споживчого кредиту одноразові ідентифікатори та персональні дані належить третім особам, а не позичальнику, останнім не надано, отже, відповідач, як позичальник, погодився на укладення договору саме на таких умовах і не відмовився від його укладення, тобто взяв на себе обов`язок сплатити позичальнику саме такий розмір відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування.

Позивач здійснив перерахування коштів відповідачу 05.05.2023 у розмірі 5000,00 гривень на його картковий рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією наданою АТ «Універсал Банк», клієнтом якого є відповідач (а.с.100-101).

30.10.2023 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №30102023, відповідно до якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги та приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.48-55), що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним Договором факторингу (а.с.56) Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №30102023 від 30.10.2023 ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 20375,00 грн, з яких: 5250,00 грн - сума заборгованості по кредиту; 15125,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.54-55,57).

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що кредитний договір від 05.05.2023 № 00-7848954 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року (справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243 св 20).

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно частини другої ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення ст. 516 ЦК України, ч. 2 ст. 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Такий висновок зроблено Верховним Судом України. Зокрема, в постанові Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 вказується, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Отже, виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку про необов`язковість згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок зміни кредитора в договорі, тому твердження відповідача про відсутність її згоди на укладення договору про відступлення прав вимоги є безпідставними.

Відповідно до укладеного договору про відступлення прав вимоги №30102023 від 30.10.2023 в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Качай гроші» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги за кредитним договором, внаслідок чого ТОВ «ФК «ЕЙС» замінює ТОВ «Качай гроші» як кредитора (стає новим кредитором), у тому числі права вимоги за зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 , з правом вимоги повного належного виконання обов`язків ним за Кредитним Договором №00-7848954 від 05.05.2023.

Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним Договором №00-7848954 від 05.05.2023, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним Договором №00-7848954 від 05.05.2023, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідно до умов укладених кредитних договорів.

Позивачем додатково заявлена вимога про здійснення розподілу судових витрат.

Позивач повідомив про наявність судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Витрати зі сплати судового збору підтверджуються копією платіжної інструкції від 23.08.2024 на суму 2422,40 грн. (а.с.8).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджених витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн.

Вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями ст. 137 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: а) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; б) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До матеріалів справи позивачем долучено договір про надання правничої допомоги від 17.06.2024, укладеного між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія» ЕЙС», протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги від 17.06.2024, додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги від 17.06.2024 з переліком справи про стягнення заборгованості за кредитним договорам із зазначенням боржників, акт прийому передачі наданих послуг від 17.06.2024 (а.с.58-67).

На переконання суду обсяг наданих послуг відповідає заявленій до відшкодування сумі витрат на правову допомогу.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн..

Керуючись ст.ст. 509,512,514,526,527,530,599,610,611,1054 ЦК України, ст.ст. 12,76-81,83,141,263,264,265,273,352,354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (м. Київ, Харківське шосе ,19, офіс 2005, ) заборгованість за Договором № 00-7848954 про надання споживчого кредиту від 05.05.2023 станом на 05.08.2024 в розмірі 20375 (двадцять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: 5250,00 грн. - сума заборгованості по кредиту; 15125,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» судові витрати у розмірі 8422 (вісім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу - 6000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. А. Городівський