Справа № 502/2547/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

прокурора Лепетюка М.В.

представника відповідача Грєкової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації

до

Ізмаїльської районної державної адміністрації,

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»,

Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України

про

визнання незаконним розпорядження та скасування розпорядження райдержадміністрації,

визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішень державних реєстраторів, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

зобов`язання повернути земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

28.12.2023 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшов позов керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації до Ізмаїльської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване підприємство «Ліси України», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України про визнання незаконним розпорядження та скасування розпорядження райдержадміністрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішень державних реєстраторів, скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку.

В обґрунтування поданого позову вказано, що розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 01.10.2018 № 482 надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:1444 для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться на території Приморської сільської ради Кілійського району за межами населеного пункту.

Рішенням державного реєстратора Кілійської районної державної адміністрації Чумаченко Л.Ю. від 29.10.2018 № 43735774 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер відомостей про речове право 32815214).

У подальшому, ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, номер 1457, посвідченого 14.08.2019 приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченком М.Є., здійснено відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_2 .

Рішенням приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Юрченка М.Є. від 14.08.2019 № 48235784 зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер відомостей про речове право 28625802).

Прокурор вважає встановленим, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1444 сформована за рахунок земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України».

Поряд з цим, незважаючи, що вказана земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення державної власності та у встановленому законодавством порядку не вилучалась, райдержадміністрацією неправомірно здійснено передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , а останнім відчуження на користь ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим, наявні підстави для усунення перешкод державі у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання судом незаконним та скасування розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 01.10.2018 № 482, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішень державних реєстраторів, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Про належність спірної земельної ділянки до земель державного лісового фонду свідчить інформація філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» за № 224 від 11.07.2023 та за № 238 від 18.07.2023 відповідно до яких земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1444 розташована на землях державного лісового фонду (відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2013-2014 років), які перебувають у постійному користуванні філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» Вилківське лісництво квартал 40.

Також, відповідно до інформацій ВО «Укрдержліспроект» № 355

від 29.04.2021 та № 2-1149 від 17.11.2023 земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1444 з межами її таксаційних виділів відповідно до матеріалів базового лісовпорядкування 2013 року та межами згідно із координатами поворотних точок знаходиться в межах 40 кварталу Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України».

Листом Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства від 17.05.2021 № 04-01-19/370 повідомлено, що документами, які підтверджують право власності ДП «Ізмаїльське лісове господарство» на землі Вилківського лісництва є Проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Ізмаїльське лісове господарство», таксаційного опису, відомостей поквартальних підсумків, карти-схеми лісонасаджень ДП «Ізмаїльське лісове господарство».

Відповідно до листа Одеської обласної державної адміністрації № 1150/5/01-46/1366/2-22 від 16.02.2022 обласна державна адміністрація не надавала добровільну відмову, згоду на вилучення, припинення права користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство» (на теперішній час філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України»), відведення будь-яким фізичним або юридичним особам або зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки.

Крім того, відповідно до листа ДП «Ізмаїльське лісове господарство» від 11.05.2021 № 92 дозвіл на вилучення з постійного користування земельної ділянки ДП «Ізмаїльське лісове господарство» не надавало і підстав для такого вилучення немає.

Вказане, на думку прокурора, беззаперечно свідчить, що передана Кілійською районною державною адміністрацією з державного лісового фонду земельна ділянка на момент прийняття оспорюваного розпорядження та на теперішній час належить до земель державної власності лісогосподарського призначення, перебувала і на даний час перебуває у постійному користуванні філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» та належить до земель державного лісового фонду, розпорядження якими на час прийняття спірного розпорядження мав здійснювати Кабінет Міністрів України.

Відведення за рахунок державного лісового фонду земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1444, площею 0,1 га супроводжувалось фактичною незаконною зміною цільового призначення земель лісогосподарського призначення на землі для індивідуального дачного будівництва всупереч вимогам земельного законодавства без необхідних погоджень відповідних державних органів.

З урахуванням інформації Секретаріату Кабінету Міністрів України № 21540/0/2-21 від 05.07.2021 та Одеської обласної державної адміністрації № 1150/5/01-46/1366/2-22 від 16.02.2022 про те, що рішення про зміну цільового призначення ділянки із зазначеним кадастровим номером не приймалося, вказане переконливо свідчить про те, що внаслідок прийняття усупереч вимог земельного та лісового законодавства України Кілійською районною державною адміністрацією спірного розпорядження № 482 від 01.10.2018, фактично незаконно вилучено та змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:1444.

Згідно даних Державного земельного кадастру та Публічної кадастрової карти вбачається, що лісова ділянка, передана у власність ОСОБА_1 , не є замкненою, а є частиною лісового масиву.

Таким чином, спірна земельна ділянка на момент її відведення перебувала у постійному користуванні ДП «Ізмаїльське лісове господарство» (на теперішній час філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України»), відносилась до земель державного лісового фонду. Разом з тим, земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1444 відведено у приватну власність неуповноваженим органом та всупереч порядку зміни цільового призначення із земель лісогосподарського призначення на землі рекреаційного призначення, оскільки Кабінет Міністрів України рішень про зміну цільового призначення земельної ділянки та її відведення у приватну власність не приймав.

Біосферні заповідники включаються в установленому порядку до Всесвітньої мережі біосферних резерватів у рамках програми ЮНЕСКО «Людина і біосфера» та набувають міжнародного статусу.

Відповідно до листа ДП «Ізмаїльське лісове господарство» від 16.07.2021 № 133 підставою формування кварталу 40 Вилківського лісництва було виділення кварталу 1 площу якого складають плавні та болота, землі, зайняті пісками, для яких плануються інші лісогосподарські заходи. Згідно матеріалів лісовпорядкування 1993-1994 та 2003-2004 років площа кварталу 1 Вилківського лісництва складала 386 га. При лісовпорядкуванні 2013-2014 років для кращого планування лісогосподарських робіт з кварталу 1 для створення кварталу 40 було виділено площу 29 га. Згідно матеріалів лісовпорядкування 2013-2014 років площа кварталу 1 складає 374,1 га. Зміна площі сталася за рахунок зміни площ інших кварталів. Зовнішні межі Вилківського лісництва з моменту створення Дунайського біосферного заповідника не змінювались.

Як зазначив прокурор, про належність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1444 до земель державного лісового фонду свідчить інформація ВО «Укрдержліспроект» № 355 від 29.04.2021, № 2-1149 від 17.11.2023 р., а також інформація ДП «Ізмаїльське лісове господарство» від 19.05.2021 № 99, відповідно до яких земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1444 згідно з матеріалами лісовпорядкування 2013 року знаходиться в межах 40 кварталу Вилківського лісництва ДП «Ізмаїльське лісове господарство» (на теперішній час філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України»).

Таким чином, враховуючи, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1444 відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2013 року знаходиться в межах 40 кварталу Вилківського лісництва ДП «Ізмаїльське лісове господарство», така земельна ділянка одночасно перебуває в межах Дунайського біосферного заповідника.

Земельна ділянка, яка відведена у власність ОСОБА_1 , знаходиться у межах Дунайського біосферного заповідника та з урахуванням ст. 3, 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст. 3, 5 Закону України «Про екологічну мережу України» є територією та об`єктом природно-заповідного фонду України та екологічною мережею України, що відповідно до приписів п. «г» ч. 4 ст. 84 ЗК України унеможливлює набуття на неї права приватної власності.

Ізмаїльською окружною прокуратурою порушується перед судом питання щодо визнання незаконним та скасування розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації № 482 від 01.10.2018 р.

Отже підставами для визнання незаконним та скасування акта райдержадміністрації є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка входить до складу земель державного лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України», а також є територією Дунайського біосферного заповідника, вказане унеможливлює набуття права приватної власності на таку земельну ділянку, а відтак договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає визнанню судом недійсним.

З огляду на викладене порушені права та законні інтереси держави в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 0,1 га, з кадастровим номером :01:001:1444 та має 5 поворотних точок, з наступними координатами: № 1 координати: Х 5032406.239, Y 3310108.196; № 2 координати: Х 5032421.936, Y 3310118.321; № 3 координати: Х 5032426.212, Y 3310121.53; № 4 координати: Х 5032403.086, Y 3310156.161; № 5 координати: Х 5032383.279, Y 3310142.578.

З метою реального поновлення інтересів держави у спірних правовідносинах доцільним є обрання способу захисту порушеного права у вигляді скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : рішення державного реєстратора Кілійської районної державної адміністрації Чумаченко Л.Ю. від 29.10.2018 р. № 43735774; рішення приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Юрченка М.Є. від 14.08.2019 № 48235784.

З огляду на незаконність державної реєстрації спірної земельної ділянки з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, реєстрації речових прав за ОСОБА_2 та відсутність підстав для реєстрації таких прав за їх дійсним власником Одеською обласною державною адміністрацією, на підставі ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 13 ст. 79-1 ЗК України, належним додатковим способом захисту інтересів держави є також заявлення вимоги про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1444.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1444 відведена за рахунок земель державного лісового фонду, судове рішення у даній справі вплине на права та обов`язки ДП «Ліси України» як спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства, у постійному користуванні якого знаходяться такі землі, а також Дунайського біосферного заповідника НАН України, який відповідно до положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» є природоохоронною, науково-дослідною установою загальнодержавного значення, що утворена з метою збереження у природному стані найбільш типових природних комплексів біосфери, здійснення фонового екологічного моніторингу, вивчення навколишнього природного середовища, його змін під дією антропогенних факторів.

Таким чином, наявні підстави для залучення ДП «Ліси України» та Дунайського біосферного заповідника НАН України до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Спірна земельна ділянка розташована на території Смарагдової мережі НОМЕР_1 Danube Biosphere Reserve (Дунайський біосферний заповідник).

З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді обласною прокуратурою скеровано до Одеської обласної державної адміністрації лист від 21.04.2022 № 12-357вих-22.

Одеською обласною державною адміністрацією листом від 06.05.2022

№ 4148/5/01-29/3436/2-22 поінформовано, що облдержадміністрацією не здійснювалось заходів представницького характеру щодо оскарження рішень райдержадміністрації, рішень державних реєстраторів, та припинення права власності на зазначені у листі земельні ділянки.

Обставини бездіяльності Одеської обласної державної адміністрації свідчать також і відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, які підтверджують, що з моменту набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку Одеською обласною державною адміністрацією заходи щодо звернення з відповідним позовом до суду не вживались.

Факт незвернення до суду відповідного органу влади з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав захистити інтереси громадян, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян та звернення до суду з таким позовом.

Таким чином, Одеська обласна державна адміністрація обізнана про необхідність захисту інтересів держави та мала відповідні повноваження для їх захисту, проте таких заходів не вжила, що відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах держави в особі зазначеного уповноваженого органу влади.

Зважаючи на викладене, керівник Ізмаїльської окружної прокуратури просив суд у поданому позові:

1. Усунути перешкоди власнику державі в особі Одеської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання незаконним та скасування розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 482 від 01.10.2018 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва на території Приморської сільської ради (за межами населеного пункту) Кілійського району Одеської області.

2. Усунути перешкоди власнику державі в особі Одеської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування рішення державного реєстратора Кілійської районної державної адміністрації Чумаченко Лариси Юріївни від 29.10.2018 № 43735774 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:001:1444 за адресою: Одеська область, Кілійський район, Приморська сільська рада (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер відомостей про речове право 32815214.

3. Усунути перешкоди власнику державі в особі Одеської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:1444, укладеного 14.08.2019 між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченком Максимом Євгеновичем, зареєстрованого за № 1457.

4. Усунути перешкоди власнику державі в особі Одеської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Юрченка Максима Євгеновича від 14.08.2019 № 48235784 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:001:1444 за адресою: Одеська область, Кілійський район, Приморська сільська рада (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер відомостей про речове право 28625802).

5. Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:001:1444 з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки.

6. Усунути перешкоди власнику державі в особі Одеської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов`язання ОСОБА_2 повернути державі в особі Одеської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:1444, яка має 5 поворотних точок, з наступними координатами: № 1 координати: Х 5032406.239, Y 3310108.196; № 2 координати: Х 5032421.936, Y 3310118.321; № 3 координати: Х 5032426.212, Y 3310121.53; № 4 координати: Х 5032403.086, Y 3310156.161; № 5 координати: Х 5032383.279, Y 3310142.578.

7. Стягнути з відповідачів на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір в сумі 16104 грн.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 01.01.2024 року, прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

25.01.2024 р. відповідачем ОСОБА_1 було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він не згоден із позовною заявою, зважаючи на наступне. Відповідачем реалізуючи своє передбачено законом право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва розміром до 0,10 га, знайдено на публічній кадастровій карті України незайняту земельну ділянку на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області та написано заяву до Кілійської районної державної адміністрації про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідної земельної ділянки. Отримавши вищезазначений дозвіл ним було укладено договір із проектною організацією - ТОВ «БЮРО ПРОЕКТУВАННЯ ТА ЕКСПЕРТИЗИ» з метою розроблення проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки. Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 01.10.2018p. № 482 було, зокрема, затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Приморської сільської ради (за межами населеного пункту) Кілійського району Одеської області, виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку 0,1000 га за рахунок земель рекреаційного призначення (кадастровий номер №:01:001:1444) і передано її у власність громадянину ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва на території Приморської сільської ради (за межами населеного пункту) Кілійського району Одеської області. Надалі ним в порядку, передбаченому законодавством, було зареєстровано право власності на вищезазначену земельну ділянку. Отже, ним було дотримано вимоги Земельного кодексу України щодо безоплатного отримання земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва розміром до 0,10 га без жодних заперечень та зауважень з боку Кілійської районної державної адміністрації та ТОВ «БЮРО ПРОЕКТУВАННЯ ТА ЕКСПЕРТИЗИ», яка займалася розробкою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1444. У разі наявності будь-яких порушень під час процесу безоплатного отримання зазначеної земельної ділянки або у разі невідповідності земельної ділянки для її використання з метою індивідуального дачного будівництва Кілійська районна державна адміністрація не надала б дозвіл на розробку проекту землеустрою та не затвердила б його. Зважаючи на те, що Кілійською районною державною адміністрацією та ТОВ «БЮРО ПРОЕКТУВАННЯ ТА ЕКСПЕРТИЗИ» не було повідомлено його про будь-які порушення у питанні відведення земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1444, він не знав та не міг знати про них у разі їх наявності, оскільки не є фахівцем у цій галузі. Надалі плани на життя змінилися, у зв`язку з чим від його імені було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2019 р. № 1457, відповідно до якого право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1444 перейшло ОСОБА_2 . Отже, у зв`язку із вищенаведеним у задоволенні позовної заяви по справі № 502/2547/23 слід відмовити.

26.01.2024 р. представником третьої особи Дунайського біосферного заповідника Національної академії наук України, надано заяву, в якій зазначено, що адміністрація Дунайського біосферного заповідника НАН України вважає, що докази, викладені в позовних заявах Ізмаїльської окружної прокуратури, є логічними, цілком обґрунтованими і системними. Окремі із цих доказів сформовані з залученням матеріалів, які заповідник надавав прокуратурі. Заповідник підтримує вимоги позовних заяв і просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Як третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, просили суд розглядати вищезазначену справу без участі Дунайського біосферного заповідника НАН України.

31.01.2024 р. представником Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області Тітковою С.В. було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 01.10.2018 № 482 надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:1444 для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться на території Приморської сільської ради Кілійського району за межами населеного пункту Ізмаїльського району Одеської області. 29.10.2018 було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , згідно рішення державного реєстратора Кілійської районної державної адміністрації Чумаченко Л.Ю. 14.08.2019 приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. здійснено відчуження земельної ділянки :01:001:1444 на користь ОСОБА_2 та було зареєстровано право власності за останнім. Згідно з розділом першим поземельної книги земельної ділянки ділянку площею за кадастровим номером :01:001:1444, що була відкрита 22.08.2018 ОСОБА_4 (наявна в матеріалах справи) категорія зазначеної земельної ділянки «землі рекреаційного призначення». Жодною зі сторін чи третьою особою вказаного правочину, включно з ДП «Ізмаїльське лісове господарство» не заперечувались та не оскаржувались дії стосовно відведення земельної ділянки у власність для індивідуального будівництва оскаржуваної земельної ділянки. Відповідно, Кілійська районна державна адміністрація діяла в рамках чинного законодавства на час виникнення правовідносин. Посилання на положення які врегульовують порядок використання земель лісництва є недоцільним. Спірна земельна ділянка, виходячи з матеріалів позовної заяви, розташована на землях державного лісового фонду Вилківського лісництва (відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2013 року), а таким чином, виключно на помилкову думку позивача, входить до земель ДП «Ізмаїльське лісове господарство». В такому випадку, важливо акцентувати увагу на байдужість та бездіяльність лісогосподарського підприємства, оскільки внаслідок його бездіяльності виникла наявна спірна ситуація. Частиною 1 статті 52 ЗК України встановлено, що землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Як вбачається з розпорядження Кілійської районної державної організації від 01.10.2018 № 478, та похідних документів стосовно державної реєстрації, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1444 мала категорію «землі рекреаційного призначення», а не «землі природно-заповідного фонду». Враховуючи, відсутність будь-якого доказу, який би нівелював статус спірних земельних ділянок, як земель рекреаційного призначення, позиція позивача в цій частині є недоведеною. Відтак, застосування до виниклих правовідносин законодавства, яке врегульовує порядок використання земель природно-заповідного фонду с неналежним. Таким чином, звертаючи увагу суду на зазначене вище, оскільки позовна заява керівника Ізмаїльської окружної прокуратури є необґрунтованою, представником Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області просила відмовити в задоволенні позову позовом Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації до Ізмаїльської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване підприємство «Ліси України», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України про визнання незаконним розпорядження та скасування розпорядження райдержадміністрації, визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішень державних реєстраторів, скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку у справі Кілійського районного суду Одеської області №502/2547/23 в повному обсязі.

14.03.2024 р. представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за заявою ОСОБА_1 від 05.12.2016 року до Кілійської районної державної адміністрації щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Приморської сільради Кілійського району Одеської області було винесено Розпорядження № 14 від 06.01.2017 року, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,1 га у власність для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності за межами населеного пункту на території Приморської сільради Кілійського району Одеської області. На підставі цього ОСОБА_1 було замовлено в проектній організації, а саме: ТОВ «Бюро проектування та експертизи» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,1 га у власність для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності за межами населеного пункту на території Приморської сільради Кілійського району Одеської області. Зазначена земельна ділянка проходила неодноразові погодження та затвердження, а саме: відділом регіонального розвитку, містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Кілійської районної адміністрації Висновок від 13 квітня 2017 року № 121; державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру в особі Кілійського районного відділу - Висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 16 червня 2017року № 3790/82-17, Висновок державної експертизи землевпорядної документації проведеної державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру. На момент виділення земельної ділянки ОСОБА_1 загальною площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:1444 для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області за межами населеного пункту зазначена земельна ділянка Згідно висновків ДЗК не перебувала, ані у власності, ані у користуванні громадян чи юридичних осіб, як на це посилається Прокуратура, опираючись на дані, надані ДП «Ліси України», яка своїми діями фактично вводить в оману як Позивача Прокуратуру так і Поважний суд, ні чим не підтверджуючи та не спростовуючи дані ДЗК. Проектною організацією ТОВ «Бюро проектування та експертизи», при виготовлені та погоджені проекту землеустрою щодо надання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки загальною площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:1444 для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області за межами населеного пункту були витримані всі вимоги чинного законодавства. На підставі проекту землеустрою та керуючись нормами чинного законодавства, наведені вище, які діяли на час прийняття рішення, а саме у 2018 році, Кілійською районною державною адміністрацією було винесено Розпорядження № 482 від 01.10.2018 року про надання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки загальною площею 0,1 га з кадастровим номером :01:001:1444 для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області за межами населеного пункту. Кілійською районною державною адміністрацією були проведено громадське слухання (обговорення) від 24.02.2017 року по розгляду детального плану територій земельної ділянки в адміністративних межах Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту), з метою індивідуального дачного будівництва. Крім того, те, що проектуються земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва та територія спірної земельної ділянки відноситься до земель рекреаційного призначення, а не до земель лісогосподарського призначення чи природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, Прокурор, Одеська ОДА, Дунайський біосферний заповідник та ДП «Ліси України» (ДП «Ізмаїльське лісове господарство») могли дізнатись ще під час процедури громадських слухань щодо детального плану території, який пройшов обов`язкову процедуру громадських слухань. Оголошення щодо проведення громадських слухань було надруковане в газеті «Наше время» № 5-6 (2332?2333) від 24.01.2017 р. Виходячи з вищевикладеного чітко вбачається, що і Прокуратура, і Одеська обласна адміністрація, і Державне спеціалізоване підприємство «Ліси України», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України знали, могли знати і фактично були обізнані про проведення громадський слухань відносно яких земель і їх фактичне місце знаходження, але жодних заперечень, зауважень не було надано. Що фактично вказує на правоту, законність та беззаперечність дій Кілійської міської ради щодо виданих Розпоряджень. Вимоги Прокуратури щодо скасування рішення державного реєстратора Кілійської районної державної адміністрації Чумаченко Лариси Юріївни відповідач та його представник вважають необґрунтованими. Прокуратурою обрано неналежний спосіб захисту прав псевдовласника. У 2019 році було придбано та прийнято у власність земельну ділянку, що розташована за межами населеного пункту с/рада Приморська Кілійського району (зараз Ізмаїльського району) Одеської області загальною площею 0,1га з кадастровим номером: :01:001:1444 у ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 14 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Юрченком Максимом Євгеновичем та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Прокуратурою було обрано невірний спосіб захисту прав держави в особі Одеської обласної державної адміністрації шляхом визнання договору купівлі-продажу незаконним, що прямо суперечить вищезазначеній норми ЦПК України. Жодних обґрунтувань щодо нікчемності договору Прокуратурою надано не було. Відповідач є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки і жодних правових обґрунтувань зі сторони прокуратури щодо незаконності самого договору купівлі-продажу або підстав чи умов його здійснення не наведено. Тому вважаємо вимоги прокуратури в частині скасування договору купівлі-продажу такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до проектної документації, щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1444 були отримані погодження від Держгеокадастру. Відповідно до статті 56 Закону України "Про природно-заповідний фонд" державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду є системою необхідних і достовірних відомостей про природні, наукові, правові та інші характеристики територій та об`єктів, що входять до складу природно-заповідного фонду. Державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду включає геопросторові дані, метадані та сервіси, оприлюднення, інша діяльність з якими та доступ до яких здійснюються у мережі Інтернет згідно із Законом України "Про національну інфраструктуру геопросторових даних". Утім, відомості з державного кадастру територій та об`єктів природно-заповідного фонду щодо віднесення спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1447 до територій природно-заповідного фонду відсутня. Тому вимоги Прокуратури, щодо скасування у Державному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1га з кадастровим номером :01:001:1444 з одночасним закриттям Поземельної книги вважаємо безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Звертаючись з позовом в інтересах держави зокрема в особі Одеської обласної державної адміністрації прокурор також не зважив на те, що позов пред`явлений до Ізмаїльської РДА Одеської області як до відповідача за вимогами про визнання недійсним розпорядження. Отже, у частині вимог про скасування розпоряджень, звернених до Ізмаїльської РДА Одеської області, є позовом держави до неї самої. Позовні вимоги Прокурора в частині визнання незаконним та скасування Розпорядження Кілійської районної адміністрації не підлягають розгляду по суті. Позивач не надав доказів саме «передачі» земельної ділянки в користування повноважним органом, наприклад на час 1998 року Одеською обласною радою. Не наданий також державний акт на право постійного користування на землю, щодо якої виник даний судовий спір. Відсутня також державна реєстрація прав на земельну ділянку за Дунайським біосферним заповідником. Відповідно до схеми тимчасового зонування ДБЗ до зони антропогенних ландшафтів включається північна частина о. Єрмаків, Жебриянівська гряда, городні ділянки та пасовища навколо м. Вилкового, прибережна захисна смуга проток р. Дунаю (Новостамбульське, Очаківське гирла) та прилегла частина акваторії Чорного моря - 8145,9 гектара. Рекреаційна зона с. Приморське та, відповідно спірна земельна ділянка як складова рекреаційної зони, не зазначена як така, що входить до зони антропогенних ландшафтів. Рекреаційна зона с. Приморське також не входить до зони регульованого заповідного режиму та заповідної зони ДБЗ. Указами Президента України 1998 та 2004 років було зазначено переліки землекористувачів, землі яких мають бути надані у постійне користування Дунайському біосферному заповіднику, та переліки землекористувачів, землі яких включаються до складу Дунайського біосферного заповідника без вилучення у землекористувачів. Враховуючи, що відповідно до законодавства, ці «землекористувачі» також повинні були мати документи, що посвідчують право на землю, та геодезичні координати земельних ділянок, визначені проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок, обов`язковість яких передбачена як Земельним кодексом Української РСР 1970 р. (на даний момент вже втратив чинність), Земельним кодексом України 1990 р. (на даний момент вже втратив чинність) так і Земельним кодексом України 2001 року (чинний на даний час). За наявності у позові Прокуратури цих документів та проведення за замовленням позивачів технічних процедур або судово-технічної експертизи щодо порівняння координат спірної земельної ділянки та координатами земельних ділянок землекористувачів, визначених Указами Президента України, можна було б дійти висновку належності спірної земельної ділянки до території ДБЗ. Але Прокуратура не надає цих доказів, на думку відповідача, у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право землекористувачів та відповідних проектів відведення. Попри наявність відповідних вимог до позовної заяви не додані докази розробки та затвердження у відповідності до чинного законодавства проекту організації території Дунайського біосферного заповідника, в т.ч. щонайменше наступні складові проекту: копії документів, що посвідчують право на земельну ділянку заповідника; карти, виконані на топографічній основі у зручному для користування масштабі (1:10000 - 1:100000) меж заповідника, функціонального зонування території заповідника з позначеними на ній межами інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що розташовані на території заповідника, проектного плану; картографічні матеріали у форматі геоінформаційних систем, виконані на ортофотопланікадастрової карти (плану) та в електронній схемі; геоінформаційні системи; супутникові на інші зображення, каталог координат меж заповідника в державній геодезичній системі координат УСК-2000. Без надання наведених вище доказів у позивача немає підстав стверджувати, що спірна земельна ділянка входить до складу Проекту організації території Дунайського біосферного заповідника, не кажучи навіть про належність у відповідності до ст. 79, 79-1, 125, 126 ЗКУ до земель постійного користування Дунайського біосферного заповідника. В 2002 році було розроблений проект «Коригування детального плану території рекреаційної зони в районі с. Приморське Кілійського району Одеської області». Вказана містобудівна документація та додатки до неї, в тому числі матеріали погодження були отримані правоохоронним органом, слідчим СУ ГУМВС України в Одеській області В.Ю. Тереховим 12.08.2015 року, котрий здійснював досудове розслідування (ЄРДР № 0000016 від 16.10.2013 року) під процесуальним керівництвом органів Прокуратури. Але якихось правових наслідків (відміна містобудівної документації, вироки і т.п.) це досудове розслідування не мало. Корегування детального плану території рекреаційної зони в районі с. Приморське Кілійського району Одеської області не було скасоване. Зважаючи на вищевикладене, представник відповідача просила позовні вимоги Прокуратури в частині визнання незаконним та скасування розпорядження райдержадміністрації Ізмаїльської державної адміністрації (колишньої Кілійської) залишити без розгляду в іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі.

12.08.2024 р. представником ДСГП Ліси України Середою Н.В., було надано заяву за якою вона просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги заявлені позивачем підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Ухвалою суду від 11.12.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

На призначену дату розгляду справи від представника відповідача Ізмаїльської районної державної (військової) адміністрації Одеської області надійшла заява, згідно якої він просив провести судове засідання без його присутності.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Лепетюк М.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та з підстав, наведених в позовній заяві, просив задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Грєкова Н.П. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.

Представник третьої особи - Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Ізмаїльське лісове господарство», в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.

Представник третьої особи - Дунайського біосферного заповідника Національної академії наук України в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.

Заслухавши прокурора та представника відповідача Пастуха В.Л., дослідивши подані учасниками справи заяви по суті справи, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 01.10.2018 № 482 надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:001:1444 для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області за межами населеного пункту.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки серії ННХ 639385 від 14.08.2019 р. ОСОБА_3 діючий від імені ОСОБА_1 продав ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану за межами населеного пункту Приморської с/ради Кілійського району Одеської області, загальною площею 0,1 га, у тому числі по угіддях: солончаки, 0,1 га, кадастровий номер :01:001:1444.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 358551862 від 15.12.2023 р., земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:1444, площею 0,1 га призначена для індивідуального дачного будівництва належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

З поземельної книги відкритою 22.08.2018 р. відділом у Кілійському районі Головного управління Держгеокадстру в Одеській області, а саме, розділу 3 №004 від 02.11.2018 р. вбачається, що ОСОБА_1 є власником відповідної земельної ділянки.

З поземельної книги відкритою 22.08.2018 р. відділом у Кілійському районі Головного управління Держгеокадстру в Одеській області, а саме, розділу 3 №005 від 15.08.2019 р. вбачається, що ОСОБА_2 є власником відповідної земельної ділянки.

Відповідно до листа за вих. № 92 від 11.05.2021 року направленого Державним підприємством «Ізмаїльське лісове господарство» Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства Лісових ресурсів України встановлено, що земельні ділянки серед яких і ділянка з кадастровим номером :01:001:1444, згідно з матеріалами лісовпорядкування 2013 року перебувають в постійному користуванні ДП «Ізмаїльське лісове господарство», квартал 40 ділянки 3,4.9, 10, 12, 43. Також встановлено, що ДП «Ізмаїльське лісове господарство» не давало і підстав для вилучення даних земельних ділянок немає. Кадастрові номери присвоєні без відома ДП «Ізмаїльське лісове господарство». Окрім того вказано, що згідно прикінцевих положень Лісового кодексу України Розділу VIII, пункту 5 «До здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, щодо набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування».

Згідно листа за вих. № 99 від 19.05.2021 року направленого ДП «Ізмаїльське лісове господарство» Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів на адресу начальника Одеського ООУЛМГ встановлено, що на території Ізмаїльського району в Державному лісовому фонді України, який знаходиться в підпорядкуванні ДП «Ізмаїльське лісове господарство» Вилківське лісництво, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2013 року знаходиться Дунайський біосферний заповідник площею 11256, 2 га. Землі площею 11256, 2 га передані в користування Дунайському біосферному заповіднику без вилучення з державного лісового фонду. Згідно прикінцевих положень Лісового кодексу України Розділ VIII п. 5 до одержання державних актів на право постійного користування, документами, що підтверджують це право є планово картографічні матеріали лісовпорядкування. Документи, які підтверджують право власності ДП «Ізмаїльське лісове господарство» Вилківське лісництво на данні ділянки: 1. Проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Ізмаїльське лісове господарство»; 2. Проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Ізмаїльське лісове господарство» таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків; 3. Карта-схема лісонасаджень ДП «Ізмаїльське лісове господарство» з розміщенням кварталів Вилківського лісництва переданих без вилучення ДБЗ.

16.07.2021 року за вих. № 133 ДП «Ізмаїльське лісове господарство» направило заступнику керівника обласної прокуратури лист, яким повідомило, що підставою для зменшення площі земель ДП «Ізмаїльське лісове господарство» на 318,8 га, згідно проекту організації та розвитку лісового господарства є рішення виконкому Вилківської міської ради № 95 від 24.05.2001 року, яким передано в землі запасу Вилківської міської ради 308,9 га та Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.11.2009 року по справі № 2-а-13665/08/1570 передано в землі запасу Приморської сільської ради Кілійського району Вилківське лісництво кв. 1 площа 1.0 га, разом вилучено 309,9 га земель Державного лісового фонду. Визначити площу 8,9 га на яку зменшилася площа Вилківського лісництва після лісовпорядкування 2013-2014 років не представляється можливим (помилки в роботі лісовпорядкування). Згідно матеріалів лісовпорядкування 1993-1994 років площа Вилківського лісництва складала 18718,0 га. При створені у 1998 рік Дунайського біосферного заповідника до його складу увійшла з вилученням із земель Держлісгоспу площа 7143,0 га та без вилучення 11564,0 га (помилки роботи лісовпорядкування на 9,0 га). Підставою формування кв. 40 Вилківського лісництва було виділення з кварталу 1 площу якого складають плавні та болота, земель зайнятих пісками для яких плануються інші лісогосподарські заходи. Згідно матеріалів лісовпорядкування 1993 1994 та 2003-2004 років площа кварталу 1 Вилківського лісництва складала 386, 0 га. При лісовпорядкуванні 2013 2014 років для кращого планування лісогосподарських робіт з кварталу 1 для створення кв. 40 було виділено пл. 29,0 га. Згідно матеріалів лісовпорядкування 2013-2014 років площа квартала 1 складає 374,1 га. Зміна площі сталася за рахунок зміни площ інших кварталів. Зовнішні межі Вилківського лісництва з моменту створення Дунайського біосферного заповідника не змінювались.

Відповідно до Додатку № 1 до Указу Президента України від 10.08.1998 року № 861/98 встановлено, що ним визначено перелік землекористувачів, землі яких мають бути надані у постійне користування Дунайському біосферному заповіднику в якому вказано, що: Природний заповідник «Дунайські плавні» - 14851 га; включаючи акваторію Чорного моря 5600 га; Ізмаїльське державне лісогосподарське підприємство 7143 га; Колективне сільськогосподарське підприємство імені Мічуріна 668 га; всього 22662 га.

Згідно Додатку № 2 до Указу Президента України від 10.08.1998 року № 861/98 встановлено, що ним передбачено перелік землекористувачів, землі яких включаються до складу Дунайського біосферного заповідника без вилучення у землекористувачів та вказано, що Ізмаїльське державне лісогосподарське підприємство 11575 га; Вилківське рибогосподарсько-аграрне колективне підприємство 2648 га; Колективне сільськогосподарське підприємство «Прикордонник» - 2333,7 га; порту «Усть-Дунайський» - 498 га; Акваторія Чорного моря (із збереженням традиційного промислу риби) 6686,2 га. Всього 23740,9 га.

З висновку експерта судової земельно-технічної експертизи № 0411/24/2 від 07.11.2024 р. вбачається, що дослідивши надані матеріали, керуючись нормативними вимогами та методичними рекомендаціями, експерт дійшов висновку, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1444 не знаходиться в межах 40 кварталу Вилківського лісництва ДП «Ізмаїльське лісове господарство» (на даний час філії «Південний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України»), мінімальна відстань від межі земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1444 до меж 40 кварталу, складає 422 м.

Відділ №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надіслало лист вих. № 1571/340-24 від 22.05.2024 р. на адвокатський запит вих. № 27/24 від 06.05.2024 про надання інформації, в якому було повідомлено: Згідно з наявними у Відділі № 4 Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, догорів оренди землі та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 p. інформація стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:1444, :01:001:1445, :01:001:1447, :01:001:0145 відсутня.

Відповідно до даних Державного земельного кадастру:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1444 сформована 22.08.2018 року за адресою: Одеська область, Кілійський район, Приморська сільська рада (за межами населеного пункту), площею 0,1000 га із цільовим призначенням 07.03 Для індивідуального дачного будівництва (категорія - Землі рекреаційного призначення) на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого ТОВ "Бюро проектування та експертизи";

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1445 сформована 22.08.2018 року за адресою: Одеська область, Кілійський район, Приморська сільська рада (за межами населеного пункту), площею 0,1000 га із цільовим призначенням 07.03 Для індивідуального дачного будівництва (категорія - Землі рекреаційного призначення) на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого ТОВ "Бюро проектування та експертизи";

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1447 сформована 22.08.2018 року за адресою: Одеська область, Кілійський район, Приморська сільська рада (за межами населеного пункту), площею 0,1000 га із цільовим призначенням 07.03 Для індивідуального дачного будівництва (категорія - Землі рекреаційного призначення) на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого ТОВ "Бюро проектування та експертизи"

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0145 сформована 22.12.2021 року за адресою: Одеська область, Кілійський район (за межами населених пунктів), площею 2188,2707 га із цільовим призначенням 09.03 Для цілей підрозділів 09.01-09.02, 09.04-09.05 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду (категорія Землі лісогосподарського призначення) на підставі технічної документації із землеустрою, щодо інвентаризації земель, розробленою Державним підприємством "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Інформація стосовно земель кварталу №40 земель Вилківського лісництва, які перебувають у постійному користуванні філії «Ізмаїльське лісове господарства «ДСГП «Ліси України» у відділі відсутня.

Відповідно до даних Державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:1444, :01:001:1445 та :01:001:1447, не перетинають межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0145.

Згідно глави 3 технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського району Одеської області /за межами населених пунктів/ №2022МФ22ОДКЛ000001 координати поворотних точок зовнішніх меж земель лісогосподарського призначення, визначених лісовпорядкуванням проведеним у 2013 році, відсутні.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 4. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31 березня 2005 року, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятих 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів (далі Рекомендації), якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

У пункті 7 Рекомендацій передбачено, що ілюстрацією повноважень публічних обвинувачів у системі загального права є визнання або анулювання шлюбів, захист дітей або недієздатних осіб і реєстрацію або припинення діяльності асоціацій та фондів. Іншою групою повноважень публічних обвинувачів є правовий контроль публічної адміністрації та інших юридичних осіб під кутом зору відповідності їх діяльності закону. В цілому, ці повноваження покладені на публічного обвинувача з міркувань публічного інтересу та захисту прав людини і, як правило, здійснюється в суді.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЗК України (у редакції, чинній на час винесення розпорядження Кілійської РДА від 01.10.2018 № 482) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України (у редакції, чинній на час винесення розпорядження Кілійської РДА від 01.10.2018 № 482) обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Таким чином, з системного аналізу статей 122 та 149 ЗК України вбачається, що повноваженнями щодо вилучення земельних ділянок із земель державної власності, наданих у постійне користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство», що знаходяться за межами населених пунктів, станом на дату прийняття Кілійською РДА спірного розпорядження, була наділена саме Одеська обласна державна адміністрація.

Статтею 13 Конституції України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності до ст. 1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі ст. 2 ЗК України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб`єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки).

Статтею 3 ЗК України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 80 ЗК України до суб`єктів права власності на землю віднесено, зокрема, громадян та юридичних осіб на землі приватної власності.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно з п.п. «г» п. 4 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 цього розділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Статтею 57 ЗК України визначено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Таким чином, для доведення права прокурора на звернення до суду з позовом в інтересах Одеської обласної державної адміністрації, яку органу, що має повноваження щодо вилучення земельних ділянок із земель державної власності, наданих у постійне користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство», прокурор мав, насамперед, довести, що спірна земельна ділянка відносилась до земель, які на момент її передачі у власність відповідачу ОСОБА_2 перебували у постійному користуванні ДП «Ізмаїльське лісове господарство».

Статтею 1 Лісового кодексу України (далі ЛК України) визначено, що ліс тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв`язок їх використання із лісокористуванням.

За змістом статті 35 ЛК України організація лісового господарства передбачає, зокрема проведення лісовпорядкування.

Відповідно до статті 45 ЛК України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЛК України лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.

Згідно з ч. 1, 4, 5 ст. 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Згідно з п. 5 Розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України.

Таким чином, планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства, про що неодноразово висловлено судами вищої інстанції, зокрема у постановах Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 6-196цс15 від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, від 21.01.2015 у справі № 6-224цс14, у правових висновках Верховного Суду, викладених в постановах від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 21.02.2018 у справі 488/5476/14-ц, від 07.10.2020 у справі № 369/16418/18, від 30.09.2020 у справі № 363/669/17 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 та від 13.06.2018 у справі № 369/1777/13-ц.

Разом з тим, прокурором в якості доказів не надано суду таких планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а додана інформація філії «Ізмаїльське лісове господарство « ДСГП Ліси України.

Додані до позову матеріали не можуть вважатись належними матеріалами лісовпорядкування, оскільки не містять доказів щодо їх погодження та затвердження, як має бути відповідно до абз. 4 ст. 48 ЛК України.

Посилання прокурора в позові на матеріали лісовпорядкування 2013-2014 років не є підтвердженням наявного права ДСГП «Ліси України» на спірну земельну ділянку.

Крім того, з наданих в обґрунтування позову доказів неможливо встановити накладення меж спірної земельної ділянки на землі ДП «Ізмаїльське лісове господарство» (ДГСП «Ліси України»).

До позову не додано доказів, що на спірній земельній ділянці наявні ліси, а згідно інформації з довідки відділу у Кілійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, земельна ділянка рахується як відкриті землі без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом.

Представником відповідача Грєковою Н.П. надано висновок експерта, зміст якого зводиться до того, що спірна земельна ділянка не знаходиться в межах 40 кварталу Вилківського лісництва ДП «Ізмаїльське лісове господарство».

Прокурором не наданий зі свого боку, відповідно до засади змагальності, висновок експерта, який би спростовував складений за замовленням представника відповідача, як учасника справи, вказаний висновок.

Таким чином, підстав категорично стверджувати, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, в суду немає.

Оскільки судом не встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення, то, відповідно, і Одеська державна обласна адміністрація не мала визначених законодавством повноважень щодо її вилучення, як про те у позові стверджує прокурор.

Отже, прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах особи, яка не мала права на відповідний позов.

Крім того, суд має зазначити, що виходячи зі змісту позовних вимог, прокурор фактично звернувся до суду з негаторним позовом, оскільки відповідно до положень ст. 391 ЦК України, позовні вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, відносять до способу захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц підтвердила свій висновок про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) у порядку ст. 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності.

З огляду на усталену практику з метою чіткішого і яснішого викладення правової позиції ВП ВС вирішила уточнити свій висновок, висловлений у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц. Зокрема, було уточнено, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).

Окремо суд зауважує, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Аналогічні положення місить ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тобто, ст. 1 Першого протоколу гарантує особі мирне володіння майном, однак її право може бути обмежено з боку держави на певних умовах, передбачених законом, та лише у суспільних інтересах.

У рішенні «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року Європейський суд з прав людини суд з прав людини /надалі ЄСПЛ/ зазначив, що позбавлення власності можливе тільки при виконанні певних вимог. ЄСПЛ вказує у своєму рішенні, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

У свою чергу ЄСПЛ зазначає, що вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 55 рішення у справі «Брайловська проти України» від 06.06.2016 р. Європейський суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) зазначив, що для відповідності статті 1 Першого протоколу до Конвенції позбавлення має відповідати трьом умовам: воно має здійснюватись «на умовах, передбачених законом», що виключає будь-які свавільні дії національних органів влади; здійснюватись «в інтересах суспільства»; забезпечувати справедливий баланс між правами власника та інтересами суспільства.

А в п. 56 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що перша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання органів влади у мирне володіння майном має бути законним. Перш за все, це означає відповідність вимогам національного законодавства.

Таким чином, з урахуванням відповідних положень релевантних джерел права суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача ОСОБА_2 права власності на належну йому земельну ділянку за умов, коли в ході змагального судового провадження беззаперечними та неспростовними доказами, які відповідали б критеріям належності і допустимості не доведено неправомірність отримання попереднім власником спірної земельної ділянки, суперечитиме принципу верховенства права, оскільки буде вважатись свавільним втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у позові прокурора слід відмовити повністю.

При вирішення питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступних положень ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою прокурору в позові, відсутні підстави для покладення сплаченого судового збору на відповідачів.

Питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_2 , враховуючи заяву його представника, зроблену до закінчення судових дебатів, буде вирішено в порядку ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належну ОСОБА_2 земельну ділянку підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 81, 84, 116, 125 ЗК України, ст. ст. 6-13, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації до Ізмаїльської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України про визнання незаконним розпорядження та скасування розпорядження райдержадміністрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішень державних реєстраторів, скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку відмовити повністю.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва з кадастровим номером :01:001:1444 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 28625802), застосовані на підставі ухвали суду від 01.01.2024 р. у справі № 502/2547/23 скасувати.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.02.2025 р.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников