Справа № 2-376/11
Провадження № 6/206/23/25
УХВАЛА

27 лютого 2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчук Р.О.,

при секретареві Глущенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку ст. 247 ЦПК України заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видача дубліката виконавчого документу,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2025 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник заявника з даною заявою. В обґрунтовання заяви зазначено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року по справі № 2-376/11 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 44239,83 гривень. 21 липня 2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист по даній справі. 22 серпня 2013 року Самарським відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області розпочато виконавче провадження № 39696247 з примусового виконання виконавчого листа № 2-376/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики в розмірі 44239,83 гривень. Виконавче провадження № 39696247 завершено Самарським відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області 23 грудня 2013 року. Стягувач ОСОБА_1 після завершення виконавчого провадження № 39696247 відповідну постанову та виконавчий лист № 2-376/11 виданий 21 липня 2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська не отримував. Так, з отриманої відповіді на адвокатський запит № 56530 від 09 грудня 2024 року Самарським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо надання підтвердження направлення виконавчого документа стягувачеві неможливо, оскільки строк зберігання реєстру поштових відправлень, відповідно до номенклатури справ відділу склав 1 рік. Таким чином, виконавчий лист № 2-376/11 виданий 21 липня 2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська та наданий для здійснення примусового виконання до Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області втрачено не з вини стягувача. Враховуючи вищевикладене, представник заявника просив поновити строк для пред`явлення виконавчого листа № 2-376/11 від 21 липня 2011 року виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 44239,83 гривень та видати дублікат вказаного виконавчого листа.

Стягувач та боржник повідомлялися про розгляд даної заяви, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Представник заявника також в судове засідання не з`явився, однак подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видача дубліката виконавчого документу задовольнити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 10 грудня 2009 року в сумі 43683,00 гривень, судовий збір у розмірі 436,83 гривень та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 гривень.

Як вбачається з відповіді Самарського відділу державної служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адвокатський запит № 56530 від 09 грудня 2024 року, відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра перебувало виконавче провадження № 39696247 від 22 серпня 2013року з примусового виконання виконавчий лист від 21 липня 2011 року № 2-376/11 документ видав Самарський районний суд м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 44239,83 гривень. Виконавче провадження № 39696247 завершено 23 грудня 2013 року. Надати підтвердження відправки виконавчого документу неможливо, оскільки строк, зберігання реєстру поштових відправлень, відповідно до номенклатури справ відділу, складає 1 рік. Надати більше детальну інформацію за вказаним виконавчим провадженням неможливо. Станом на 09 грудня 2024 року у відділі відсутній вищезазначений виконавчий документ та його копія.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Положення ч. 1 ст. 433 ЦПК України узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Законодавцем визначено, що стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство. А боржник, користуючись можливістю уникнути виконання судового рішення, буде не лише заперечувати проти поновлення такого строку, але може в подальшому й оскаржувати ухвалене судове рішення.

Чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Суди при розгляді заяв стягувачів виходять з того, що такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Крім того, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Звертаючись до суду представник заявника, як на поважну причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, послався на те, що Самарським відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області було втрачено не з вини стягувача.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Так, рішенням від 27.11.2008 у справі «Крутько проти України» (№2), Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97, п.197 ЄСПЛ 2006). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Джорж Естіма проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998*II, п. 35, та «Сіка проти Словакії» (Sica v. Slovakia), №2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).

Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (рішення від 15.10.2009, остаточне від 15.01.2010) Європейський суд з прав людини знову констатував, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачене першим реченням першого пункту статті 1 Протоколу №1 (див. рішення у справі Войтенка, п. 53).

Отже, виконання судового рішення це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Перевіривши та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до обґрунтованого висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 18, 260, 261 та п. 17.4 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видача дубліката виконавчого документу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2-376/11.

Видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-376/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.О. Кушнірчук