за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментівза касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року.
Спір у цій справі виник щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін - ОСОБА_3 , 2018 року народження, та стягнення аліментів на дитину.
Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, задовольнив позов та визначив місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком. Стягнув з відповідача аліменти на дитину.
Верховний Суд підтримав висновки судів попередніх інстанцій. Вважав, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком, який на відміну від матері створив необхідні умови для проживання із сином, відповідає якнайкращим інтересам дитини.
З таким висновком колегії суддів погодитися не можу й відповідно до статті 35 ЦПК України висловлюємо окрему думку.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.
Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).
Вирішуючи спір у цій справі, суди вважали, що якнайкращим інтересам дитини є визначення місця проживання з батьком.
Проте такий висновок судів зроблений без повного з`ясування всіх обставин, які мають визначальне значення для правильного вирішення справи, тому не може вважатися законним та обґрунтованим.
По-перше, встановлено, що рішенням виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 19 вересня 2022 року визначений спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини та встановлено, що дитина буде перебувати з ним тиждень через тиждень.
Тобто орган опіки та піклування визначив, що малолітній ОСОБА_3 тиждень перебуває з матір`ю, а тиждень з батьком.
Під час судового розгляду обидві сторони підтвердили, що наразі добровільно і належно виконують це рішення органу опіки та піклування, що свідчить про відсутність спору між ними щодо того, з цим має проживати дитина, та ставить під сумнів доцільність вирішувати це питання в судовому порядку.
По-друге, матеріали справи містять два висновки орану опіки та піклування: висновок Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 вересня 2023 року про недоцільність визначення місця проживання дитини з батьком та висновок виконавчого комітету Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 06 листопада 2023 року про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком з понеділка по п`ятницю.
Відхиляючи висновок Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 вересня 2023 року, суди виходили, зокрема, з того, що на засіданні комісії не досліджено питання щодо причин прийняття 17 липня 2023 року рішення виконавчим комітетом Іванківської селищної ради Київської області щодо негайного відібрання малолітнього ОСОБА_3 із сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та тимчасового влаштування дитини до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ».
Такий висновок судів вважаю необґрунтованим, адже, вирішуючи спір, суди й самі фактичні підстави прийняття цього рішення органу опіки та піклування про відібрання дитини не врахували. належної оцінки йому не надали.
Так, як на підставу відібрання дитини орган опіки та піклування посилався на ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, безпосередню загрозу життю дитини.
Разом з тим, як свідчать матеріали справи, фактично підставою відібрання дитини від батьків було те, що дитина перебувала з бабусею. Однак, у чому саме виразилося ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків та яка була загроза життю дитини, суди так і не з`ясували, тому безпідставно, без належної мотивації, відхилили висновок Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 вересня 2023 року.
Так само суди не надали належної оцінки висновку виконавчого комітету Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 06 листопада 2023 року. Не врахували, що засідання комісії, на якому затверджений цей висновок, відбулося без відповідача.
По-третє, суди залишили поза увагою обставину наявності в позивача заборгованості зі сплати аліментів, що характеризує його з негативної сторони.
При цьому суди безпідставно задовольнили вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів на дитину, оскільки вимогу про припинення стягнення з нього аліментів на дитину (які стягуються за судовим наказом, що набрав законної сили) він не заявив. Як наслідок створено ситуацію, за якою існує два судові рішення, на підставі яких з кожного з батьків стягуються аліменти на дитину, що є неприпустимим.
По-четверте, суди надали оцінку умовам проживання кожного з батьків, тоді як жодної оцінки інтересам дитини щодо проживання саме з батьком чи з матір`ю не надали.
З огляду на викладене вважаю, що Верховний Суд мав скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Суддя М. Ю. Тітов