ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1599/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Солдаткіна О.С., звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути з відповідача на свою користь 40 000 доларів США за розпискою від 09.09.2017 та понесені судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, 09.09.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості щодо надання послуг з приватизації майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження цієї угоди та отримання попередньої оплати ОСОБА_2 власноруч склала розписку наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 , підтверджую факт отримання суми в розмірі 40 тисяч доларів США в якості передоплати за послуги, повязані з приватизацією майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ». 25.11.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір-доручення, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М., зареєстрованого за № 1174, відповідно до умов якого позивач уповноважив відповідача на здійснення дій щодо приватизації майна. Проте, відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням, не виконала передбачених договором дій щодо приватизації майна, чим порушила умови договору. 16.04.2024 представник позивача підготував та направив на адресу відповідача вимогу про повернення коштів, однак вказана вимога була повернута без вручення. У зв`язку з зазначеними обставинами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 12.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2024 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання позивач та його представник не прибули, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд ухвалив розглядати справу у його відсутність.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 09.09.2017 ОСОБА_2 отримала 40 000 доларів США передплати за послуги приватизації майнового комплексу за адресою: вул. Причальна, 5.

25.11.2017 між ТОВ «Сервіс-Ок», в особі директора ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір доручення, відповідно до якого довіритель доручає, а повірений зобов`язується за винагороду від імені і за рахунок довірителя вчинити наступні юридичні дії, визначені в п. 2 цього договору, а саме: вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення; повідомляти довірителю на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення цього договору до моменту виконання доручення негайно повернути довірителеві видану ним довіреність, строк якої не закінчився; негайно передати довірителю все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

16.04.2024 та 24.05.2024 представником ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 були направлені вимоги щодо надання послуг з приватизації майнового комплексу, а у разі ненадання послуг - повернення отриманих коштів.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За змістом ст.ст. 1046,1047 ЦК України, досліджуючи боргові розписки, суд для встановлення факту укладення договору повинен винести справжню правову природу правовідносини на сторінці незалежно від найменування документа та, залежно від встановлених результатів, зробити відповідні правові висновки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі N 464/3790/16-ц (провадження N 14-465цс18).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що правова природа складеної відповідачем розписки не є борговою, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Так, відповідно до наданої до суду копії розписки вбачається, що відповідач особисто зазначав, що кошти були нею отримані в рахунок передплати за надання послуг приватизації. Крім того, у вказаній розписці не зазначено про те, що кошти беруться в борг саме у позивача та строк їх повернення.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення спору (відмову у позові), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 26.02.2025.