Справа №639/1284/25
Провадження №2/639/889/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Заступника Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України Стрілець Руслана Олександровича, міністра Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України Гринчук Світлани Василівни, треті особи: Національне агентство України з питань державної служби, Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, нанесеної корупційними порушеннями державного службовця видачею фіктивних дозвільних документів відповідно до ст.ст. 67, 68 ЗУ «Про запобігання корупції», -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2025 року позивач ОСОБА_1 , засобами електронного зв`язку, звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідачів Заступника Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України Стрілець Р.О. та міністра Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України Гринчук С.В., третіми особами зазначивши Національне агентство України з питань державної служби, Державну казначейську службу України про відшкодування шкоди, нанесеної корупційними порушеннями державного службовця видачею фіктивних дозвільних документів відповідно до ст.ст. 67, 68 ЗУ «Про запобігання корупції», в якій просить суд визнати незаконним і скасувати виданий ним фіктивний Дозвіл №-00389 навикиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 05.03.2020 року (термін дії дозволу 7 років, з 05.03.2021 року по 05.03.2028 року), виданий державним службовцем ОСОБА_2 фіктивній юридичній особі ТОВ «Коксовий завод «Новомет» на адресу приватного домогосподарства; зобов`язати Державну казначейську службу України відшкодувати нанесену корупційними порушеннями державного службовця Міністерства захисту довкілля та природних України ОСОБА_2 моральну, матеріальну шкоди і шкоду здоров`ю позивача ОСОБА_1 у сумі 1 000 000,00 млн. грн. із подальшим регресом із доходів і майна винної особи громадянина ОСОБА_2 ; Зобов`язати очільника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України

ОСОБА_3 провести перевірки силами структурних підрозділів Міністерства

захисту довкілля та природних ресурсів України наслідків, що настали від корупційних

порушень по видачі фіктивного дозволу на викиди небезпечних речовин у атмосферне повітря

м. Харкова державним службовцем Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_2 ; постановити окрему ухвалу по корупційних порушеннях із ознакою кримінальних порушень за статтями 364, 365-2 Кримінального кодексу України, вчинених державним службовцем Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_2 для передання в Національне агентство по боротьбі з корупцією для проведення розслідування по зазначених у позовах фактах.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у вищевказаній цивільній справі з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 4 КАС України спір може бути переданий на вирішення адміністративного суду, якщо хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.19 КАС України визначено перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При визначенні юрисдикції справи, перш за все необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач. Наявність у сторони публічно-владних управлінських функцій не відносить таку справу автоматично до справ адміністративної юрисдикції.

Для визначення ознак публічно-правового спору слід встановити, зокрема, наявність матеріально-правових відносин між учасниками спору. Публічно-правовий спір може виникати із конституційних, адміністративних, фінансових та інших правовідносин, зміст яких складає, з одного боку, обов`язок органу публічної адміністрації вчинити певний акт на користь особи і з іншого - право особи вимагати виконання цього обов`язку від органу публічної адміністрації як від носія владних повноважень. Більш того, особа повинна бути переконана у тому, що такі відносини перебувають у стані порушення норми або права.

Спираючись на норми Конституції, як норми прямої дії, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обов`язків.

При цьому, не будь-яке порушення суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків кореспондує праву особи вимагати його припинення. Право на захист (задоволення позову) у особи - позивача в межах публічного охоронного відношення виникне за двох умов. По-перше, слід встановити обов`язок органу влади вчинити певну дію (прийняти рішення). По-друге, має бути доведено правову заінтересованість особи у виконанні цього обов`язку саме на її користь. Отже, закон має гарантувати особі право вимагати від органу публічної адміністрації виконання певного обов`язку на свою користь.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач ОСОБА_1 фактично оскаржує дії та рішення суб`єктів владних повноважень з приводу видачі Дозволу №-00389 навикиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 05.03.2020 року (термін дії дозволу 7 років, з 05.03.2021 року по 05.03.2028 року). При цьому з тексту позову вбачається відсутність матеріально-правових відносин між позивачем та відповідачами, а всі вимоги позивача щодо відшкодування шкоди позивач пов`язує лише з оскарженими діями та рішеннями відповідачів суб`єктів владних повноважень.

Незважаючи на викладене, позивач ОСОБА_1 вказує, що вона звернулась до суду саме з цивільним позовом.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, оскільки даний спір має ознаки публічно-правового та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Заступника Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України Стрілець Руслана Олександровича, міністра Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України Гринчук Світлани Василівни, треті особи: Національне агентство України з питань державної служби, Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, нанесеної корупційними порушеннями державного службовця видачею фіктивних дозвільних документів відповідно до ст.ст. 67, 68 ЗУ «Про запобігання корупції».

Згідно з ч.ч. 2-5 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявнику не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Позивачу роз`яснюється, що даний спір відноситься до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 261, 353 ЦПК України, ст.ст. 2, 4, 5, 19 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Заступника Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України Стрілець Руслана Олександровича, міністра Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України Гринчук Світлани Василівни, треті особи: Національне агентство України з питань державної служби, Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, нанесеної корупційними порушеннями державного службовця видачею фіктивних дозвільних документів відповідно до ст.ст. 67, 68 ЗУ «Про запобігання корупції» відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03.03.2025 року.

Суддя Н.В. Баркова