Провадження №: 2/336/1853/2025
УХВАЛА

іменем України

03 березня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович про забезпечення позову у цивільній справі ЄУН 336/2026/25 (провадження № 2/336/1853/2025) за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі-Майно», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

без повідомлення сторін (учасників справи),-

встановив:

28 лютого 2025 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі-Майно», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Документ сформований в системі «Електронний суд» 28 лютого 2025 року.

Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 , в особі адвоката Працевитого Г.О., звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до АТ «УКРСИББАНК», ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», ТОВ «БІ-МАЙНО», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В.

Позовні вимоги заявлені з метою захисту особистих немайнових прав позивача шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

07 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект», та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0 (далі кредитний договір), за умовами якого позичальнику були видані грошові кошти у вигляді кредиту в сумі 55000,00 швейцарських франків, що на день укладення договору були еквівалентні 231000,00 грн., на строк до 06 грудня 2027 р., під 7,99% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до п.2.1. кредитного договору, 07 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УКРСИББАНК» укладено договір іпотеки № 0/З, за яким іпотекодавець передав в іпотеку банку трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м.

08 липня 2021 року між ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та ТОВ «БІ-МАЙНО» було укладено оскаржуваний договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., який зареєстровано в реєстрі за № 1331, відповідно до якого продавець (ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»), діючи відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» продав, а покупець (ТОВ «БІ-МАЙНО) купив нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з двох житлових кімнат, її загальна площа становить 61,5 кв.м., житлова 35,6 кв.м.

Звернення стягнення на квартиру позивачів здійснено всупереч ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та є незаконним, а оскаржуваний договір купівлі-продажу від 08.07.2021 року підлягає визнанню судом недійсним з моменту його укладання.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Заява про забезпечення позову подається у зв`язку із тим, що існують реальні ризики повторного перепродажу спірної квартири, що істотно ускладнить можливість захисту прав та інтересів позивача, який бажає оспорити договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ТОВ «КЕЙ-КОЛЛЕКТ» та ТОВ «БІМАЙНО» відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогами позову, представник позивача вважає за доцільне забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви здійснено у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами, що відповідає правилам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву заявника про забезпечення позову, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

В статті 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії тощо.

Відповідно до вимог статті 151 ЦПК України, передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, крім іншого, містити обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

До видів забезпечення позову законом віднесено, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов`язаний подавати суду докази для підтвердження такого припущення.

Зважаючи на те, що на теперішній час право власності без попередження позивача перереєстровано за ТОВ «Бі-Майно», то останнє має повну можливість відчужити майно, про незаконність набуття якого позивачем висуваються вимоги у цій справі.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих передчасних дій із боку відповідача, для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 за захистом яких він звернувся до суду.

Заявлені позовні вимоги по суті зводяться до оспорювання переходу права власності на квартиру до ТОВ "Бі-Майно", у зв`язку із чим саме арешт цього майна є співмірним заходом забезпечення позову.

Такий захід забезпечення позову буде наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, та не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті і не порушить прав третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258-261, 247, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович про забезпечення позову у цивільній справі ЄУН 336/2026/25 (провадження № 2/336/1853/2025) за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі-Майно», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна задовольнити.

Накласти арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), яка зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі-Майно».

Застосувати вказаний захід забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», місцезнаходження: 01103, м. Київ, вул.. Менделєєва, буд. 12 офіс 94/1, адреса фактичного місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. «В», поверх 4, каб. 402, .

Відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІ-МАЙНО» місцезнаходження, 03113, м. Київ, пров. Артилерійський, буд. 5-В, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, адреса АДРЕСА_3 .

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: