УХВАЛА

25 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 733/539/23

провадження № 61-1852ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури на постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року в справі за позовом заступника керівникаПрилуцької окружної прокуратурив інтересах держави в особі Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби,

встановив:

У квітні 2023 року заступник керівникаПрилуцької окружної прокуратуризвернувся до суду в інтересах держави в особі Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд стягнути з відповідача на користь держави в особі Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області 142 307, 00 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби.

Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2023 року вказану справу визнано малозначною та її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, 142 307, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 2 684, 00 грн.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з Прилуцької окружної прокуратурина користь ОСОБА_1 4 026, 00 грн на відшкодуваннясудових витрат.

14 лютого 2025 рокучерез підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надіслана касаційна скарга Чернігівської обласної прокуратури на постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року у вказаній справі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Ціна позову в цій справі становить 142 307, 00 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн * 250 = 757 000, 00 грн).

У касаційній скарзі заявник посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вказує, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, при вирішені питання щодо можливості звільнення від цивільно-правової відповідальності осіб, яких звільнено від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих підстав. Зазначає, що внаслідок прийняття апеляційним судом постанови про відмову у задоволенні позову за наявності ухвали суду про закриття кримінального провадження щодо особи, фактично винної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_1 фактично незаконно звільнено від цивільно-правового обов'язку щодо відшкодування шкоди, заподіяної кримінально-караними незаконними діями. Крім того, заявник посилається на відсутність практики Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Також заявник вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для територіальної громади, в інтересах якої прокурор звернувся з позовом до суду (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Значний суспільний інтерес цієї справи, на думку Чернігівської обласної прокуратури, полягає в тому, що держава зобов'язана забезпечити реалізацію взятих на себе повноважень щодо виконання статті 50 КК України. Заявник стверджує, що у разі безпідставного звільнення ОСОБА_1 від виконання передбаченого законодавством обов'язку щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, держава не виконує ні превентивної функції, ні функції забезпечення відшкодування збитків інтересам потерпілої особи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Так, у касаційній скарзі не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин.

Крім того, посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому таке посилання саме по собі не вказує на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Поряд з цим вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об'єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов'язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.

Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

Стосовно посилання на виняткове значення для заявника цієї справи, то слід зазначити, щооцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття такого судового рішення.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури на постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року в справі за позовом заступника керівника Прилуцької окружної прокуратурив інтересах держави в особіПарафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко