Справа №: 148/2185/24
Провадження № 2/148/60/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О

секретаря Носулько К.П.

представника позивача Присяжнюк О.В.

представника служби у справа дітей Семенюк-Сотник Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Агрономічної сільської ради про визначення місця проживання дитини.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Агрономічної сільської ради про визначення місця проживання дитини з батьком.

Позов обґрунтований тим, що з 25 липня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.02.2016 року. Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач разом із сином проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Син ОСОБА_3 навчається у КЗ « Вінницький ліцей № 36» у 6 класі. 04.07.2018 року позивач одружився з ОСОБА_4 з якою разом та сином проживають за вищезазначеною адресою. В будинку для дитини створені належні умови проживання, виховання, навчання та розвитку. Останні чоти, п`ять років біологічна мати не приділяє належного виховання дитині, взагалі не спілкується з сином. Син ОСОБА_3 виявив бажання проживати разом з батьком, більш схильний до нього, ніж до матері. Вважає, що місце проживання дитини має бути визначено разом з ним, оскільки він є працездатним, працевлаштований, у фінансовому плані є стабільно забезпеченою особою, має постійний стабільний заробіток, саме він займається вихованням та розвитком спільного сина, що підтверджується письмовими доказами, а саме займається навчанням сина, відвідує батьківській збори, бере активну участь у житті дитини, надає моральну та емоційну підтримку, організовує дозвілля, створює середовище для розвитку особистості дитини. Матір самоусунулася від виховання сина, але постійно заперечує, щодо його проживання з батьком, у зв`язку з чим позивач просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 .

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснив, що син ОСОБА_3 проживає разом з ним близько 8 років, спочатку проживали у смт. Шпиків Вінницької області, а потім переїхали до с. Агрономічне, Вінницького району Вінницької області. Матір дитини після розлучення трохи спілкувалася з дитиною, потім тільки в телефонному режимі час від часу, а останні років п`ять взагалі не спілкується з сином, створила нову сім`ю і не цікавиться долею сина, його навчанням, здоров`ям. Син сам вирішив, що буде проживати з батьком, ОСОБА_3 навчається у КЗ « Вінницький ліцей № 36» у 6 класі, за час проживання з ним син став краще навчатися, став більш відкритим до спілкування з однолітками. На думку позивача, відповідачка останнім часом ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки взагалі не надає матеріальну допомогу сину, не піклується про стан його здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, не цікавиться його життям та не спілкується з ним. ОСОБА_3 проживає разом з ним, називає його дружину мамою, у них склалися добрі та дружні стосунки з його дружиною та дітьми від другого шлюбу. Позивач просив визначити місце проживання дитини разом з ним.

Представник позивача, ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, від останньої надійшла заява в якій зазначає, що заперечує проти позовних вимог позивача, бажає, щоб син проживав разом з нею, але ОСОБА_3 хоче проживати разом з батьком з невідомої для неї причини. Просила розглянути справу у її відсутності.

Представник служби у справа дітей, ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала висновок, щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив, що добре знає ОСОБА_1 , який проживав разом з сином ОСОБА_3 у с. Шпиків Вінницької області, оскільки розлучився з дружиною. Син перебував на повному утриманні позивача, оскільки його колишня дружина створила нову сім`ю та у неї появилася дитина. Через деякий час позивач також одружився та свідок запропонував йому свій будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 . ОСТ «Барський масив» Вінницького району Вінницької області, під виплату, оскільки собі придбав більший по розмірах будинок. Позивач надав свідку завдаток за будинок та переїхав проживати з новою сім`єю та оформили договір оренди. ОСОБА_3 ходить до ліцею, має багато друзів, про нього піклується батько та його дружина. ОСОБА_3 сам виявив бажання проживати з батьком, його біологічна мати не цікавиться навчанням дитини, не забезпечує матеріально, не цікавиться здоров`ям дитини.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що являється дружиною ОСОБА_1 з яким проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСТ «Барський масив» Вінницького району Вінницької області, разом з ними проживає син чоловіка, ОСОБА_3 . Дитина навчається в ліцеї, до школи возить ОСОБА_3 батько, або свідок, коли хворіє ОСОБА_3 , до лікарні його возить більше вона. Навчанням, лікуванням, забезпеченням одягом та харчуванням сім`ї займається позивач. Щодо матері, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 близько п`яти років не спілкується з дитиною взагалі, навіть не телефону, не цікавиться його навчанням, здоров`ям та життям. ОСОБА_3 сам виявив бажання проживати з батьком.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомив, що товаришує та проживає в одному населеному пункті з ОСОБА_1 .. Також знає його сина ОСОБА_3 , який з сином свідка навчаються в одному ліцеї та товаришують. Син перебуває на повному утриманні позивача, оскільки його колишньої дружини, свідок ніколи не бачив.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 пояснив, що він близько шести років проживає з батьком та його дружиною, яку він називає мамою, та братами у АДРЕСА_1, ходить до школи у Вінницький ліцей № 36, там в нього з`явилось багато друзів і він бажає продовжувати проживати з батьком. З мамою останній раз спілкувався по телефону п`ять років тому, вона на нього образилася, що він вирішив проживати разом з батьком та більше не телефонує, не вітає з днями народження, не купує іграшок та не приїздить до нього. За час проживання з батьком він став краще навчатися у школі, з навчанням йому допомагає мама - дружина батька. Має балато друзів у школі, також у нього гарні стосунки з братами. До школи возять по черзі то батько то мама ОСОБА_11 , до лікарні, якщо хворіє також возить мама ОСОБА_11 . З батьком мають плани на майбутнє. Бажає проживати тільки з батьком.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 11).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.02.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 12).

Згідно довідки виконкому Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 06.09.2018 за № 112, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 та перебуває на його утриманні (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 04 липня 2018 року (а.с.13).

Відповідно довідки КЗ «Вінницький ліцей № 36» від 14.08.2024 за № 02-06/59, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в комунальному закладі «Вінницький ліцей № 36» у 6-А класі.(а.с. 15)

Згідно характеристики КЗ «Вінницький ліцей № 36» від 16.08.2024 за № 01-14/76, ОСОБА_3 навчається у закладі з 2021 року. Під час навчання зарекомендував себе як старанний, працелюбний, уважний учень. Володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні, має здібності до вивчення історії, математики та багатьох інших предметів. На уроках завжди зосереджує свою увагу на пояснення вчителя, виконує домашнє завдання, допомагає товаришам.

Має хорошу пам`ять, добре запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє конкретне мислення.

До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, бере активну участь у всіх суспільних справах. Веселий, товариський, стриманий, врівноважений, самостійний.

ОСОБА_3 користується авторитетом серед товаришів. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Поведінка ОСОБА_3 є позитивною, до школи приходить у належному вигляді.

Мати не бере участь у вихованні сина, не здійснює контроль за успішністю та поведінкою хлопця, не відвідує батьківські збори, не підтримує контакт з класним керівником.

Вихованням та участю у шкільному житті ОСОБА_3 бере батько. Вдома для навчання створені всі необхідні умови.(а.с.16)

Згідно довідки сімейного лікаря ОСОБА_12 від 13.08.2024 року, встановлено, що декларацію на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підписано з сімейним лікарем ТОВ МЦ «Моє здоров`я» ОСОБА_12 .. Декларацію проходив підписувати батько ОСОБА_1 . За період перебування на обліку дитину на огляд приводив тато ОСОБА_1 , або дружина тата ОСОБА_4 .

Рідної мами, ОСОБА_2 на прийомі з дитиною жодного разу не було, в телефонному режимі також не зверталася.(а.с. 17)

Згідно декларації № 0001-8Н01-РРА0 від 19.01.2023, пацієнт: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законний представник пацієнта: ОСОБА_4 .(а.с. 19)

Згідно декларації № 0001-5КМ7-Т9А0 від 13.08.2024, пацієнт: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законний представник пацієнта: ОСОБА_4 .(а.с. 18)

Згідно акту фактичного місця проживання від 28.08.2024 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично проживають у АДРЕСА_1 .(а.с. 20-21)

Згідно договору оренди від 20.07.2021 року, укладено між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 орендує житловий будинок у АДРЕСА_1 . ОСТ «Барський масив» Вінницького району Вінницької області для проживання сім`ї. (а.с. 22)

Згідно з висновком органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання дитини», затвердженим рішенням виконкому Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 17.10.2024 року № 2555, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою його проживання: АДРЕСА_1 . (а.с. 53-54, 59-61).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

Суд зазначає, що міжнародні та національні законодавчі акти не містять норм, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію, необхідно проводити з нею бесіду, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення її інтересів та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Проте, при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на норми, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, суд має з`ясувати, чи виконала відповідачка обов`язок доведення обставин, за наявності яких суд має право відмовити у визначенні місця проживання дитини з батьком, чи довів позивач, що проживання дитини з ним відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Суд встановив, що на час звернення до суду з позовом дитина проживала з батьком.

У судовому засіданні встановлено, що син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2018 року проживав з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки батьки розлучилися, відповідач заперечувала щодо того щоб дитина проживала з батьком, але коли відповідач на декілька днів забирала дитину до себе, син влаштовував істерики, плакав, кричав, що хоче додому, до батька. Після такої поведінки дитини, мати не витримувала та приводила сина до позивача.

З часом, маги втратила інтерес до сина, близько 4-5 років вони взагалі не спілкуються, однак відповідачка протягом усього часу не надавала дозвіл щоб зареєструвати сина у позивача, завжди заперечувала. Також заперечує проти проживання дитини з батьком і наданий час, про що надала до суду відповідну заяву.

У 2018 році позивач створив нову сім`ю, та син ОСОБА_3 вирішив проживати разом з батьком. Після цього дитина не бачилася з матір`ю жодного разу, спілкується по телефону час від часу.

У 2021 році позивач з новою сім`єю та сином ОСОБА_3 переїхали проживати на нову адресу: АДРЕСА_1 . Дитину влаштував до КЗ « Вінницький ліцей №36» де ОСОБА_3 навчається до даного часу.

В судовому засіданні допитано дитину та встановлено, що він проживає з батьком, з його дружиною, яку він називає мамою, та братами у АДРЕСА_1, ходить до школи у Вінницький ліцей № 36, там в нього з`явилось багато друзів і він бажає продовжувати проживати з батьком. З мамою останній раз спілкувався по телефону п`ять років тому, вона на нього образилася, що він вирішив проживати разом з батьком та більше не телефонує, не вітає з днями народження, не купує іграшок та не приїздить до ного. За час проживання з батьком він став краще навчатися у школі, з навчанням йому допомагає мама - дружина батька. Має балато друзів у школі, також у нього гарні стосунки з братами. До школи возять по черзі то батько то мама ОСОБА_11 , до лікарні, якщо хворіє також возить мама ОСОБА_11 . З батьком мають плани на майбутнє. Бажає проживати тільки з батьком.

Суд, проаналізувавши докази у справі, встановив, що дитина в цілому позитивно ставиться як до матері, так і до батька, разом з тим дитина висловлює своє бажання проживати з батьком.

Позивач довів, що відповідачка за час проживання дитини з батьком не дбала про здоров`я хлопчика чи не брала участі у його вихованні, що підтверджується довідками з навчального закладу та медичного закладу.

Враховуючи, що на час розгляду справи обставини щодо участі обох батьків у вихованні дитини не змінились таким чином, що в інтересах дитини необхідно змінити місце проживання дитини в судовому порядку на користь батька.

На час вирішення спору дитина більше чотирьох років проживає з батьком в АДРЕСА_1 та фактично пристосувалась до постійного оточення і сім`ї, що є однією з переваг на користь визначення місця проживання дитини з батьком та і сама дитина віддавала перевагу на користь визначення постійного місця проживання з батьком.

Суд виходить з того, що сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їхніх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини, зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини) (статті 3, 6).

Суд дійшов висновку, що позивач надав достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини з батьком з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків.

Враховуючи норми Конвенції про права дитини, щодо забезпечення її якнайкращих інтересів, її права бути заслуханою, бажання самої дитини, якій виповнилося 12 років на час ухвалення рішення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною третьою статті 160 СК України, ОСОБА_3 з 14 років сам визначатиме, з ким із батьків йому проживати.

Необхідно зазначити, що у справі відсутні докази, які б дозволили дійти висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, що фактично призводить до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на дитину. Дитина прижилася в новому середовищі, тому змінювати її місце проживання вагомих підстав немає.

У постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 761/25544/19, провадження № 61-20015св21, Верховний Суд дійшов висновку, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення між дитиною й батьками належних стосунків, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів.

Крім того, у кожній зі справ, яка стосується інтересів дитини, суд виходить із найкращих її інтересів з урахуванням усіх обставин справи, які у кожній конкретній справі є різними.

З огляду на викладене, суд виходить з того, що проживання малолітнього сина з батьком відповідатиме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме як психологічному, так і фізичному його розвитку. Дитина, якій виповнилося 12 років, виявила бажання залишатись з батьком, що має переважне значення для остаточного висновку про найкращі її інтереси.

Відповідач не довела, що проживання дитини з нею відповідатиме її інтересам.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач просив залишили судові витрати за ним, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача витрати позивача на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст.12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 273,279,354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Агрономічної сільської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою його проживання: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 03 березня 2025 року.

Суддя Дамчук О.О.