Справа № 448/1952/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кирилюка А. І.,

за участю секретаря судового засідання Алекберова Я. Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , Заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення

встановив:

Короткий виклад обставин справи.

ОСОБА_1 , 22.10.2024 року (вх. № 6911) звернулась у Мостиський районний суд Львівської області із письмовою заявою у якій просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю у період з 09.06.2009 по 17.11.2022 рік.

Зявниця вимоги обґрунтовує тим, що 09.06.2009 року набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та з цього моменту проживала у ньому без реєстрації розом з дядько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час спільного проживання з ОСОБА_3 до дня його смерті, вели спільне господарство, робили ремонт в будинку.

ОСОБА_1 зазначає, що встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю на момент його смерті необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, за таких обставин просить задовольнити заяву.

Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Гіряк С. І. (а.с. 13).

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 24.10.2024 зазначену заяву постановлено передати на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова (а.с. 15).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Кирилюка А. І. (а.с. 21).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.11.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі. (а.с. 22-23).

Позиція сторін по справі.

Заявник ОСОБА_1 та її представник Гаполяк О. В. будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, у таке не з`явилась. 27.02.2025 року від уповноваженого представника ОСОБА_1 - адвота Гаполяка О. В. надійшло клопотання, у якому останній просить розглядати справи без участі сторони заявника та задовольнити заяву у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленима про час та місце судового засідання, у таке не прибула, про причини неявки суд не повідомила.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, заслухавши покази свідка, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Довідкою №372 від 26.08.2024 року за підписом В.о.старости 2 Мостиської міської ради Львівської області стверджується що дядько ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який

помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час смерті був зареєстрований за адресою

АДРЕСА_1 один. До дня смерті разом з ним проживала без реєстрації ОСОБА_1 та вели разом спільне господарство,

Судом, також, досліджено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , який зареєстрований виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області, актовий запис № 328, копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 38633664 від 05.06.2015 року, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23034422 від 16.06.2009 року на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права.

Згідно ст. 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з нормами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом № 552/196/20 від 27.05.2021 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) від 10.04.2019 року зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Висновки суду.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом... Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Речові, письмові та електронні докази оглядаються у судовому засіданні, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, і пред`являються учасникам справи за їх клопотанням, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам. Відтворення аудіо- і відеозапису проводиться в судовому засіданні або в іншому приміщенні, спеціально обладнаному для цього. Учасники справи можуть давати свої пояснення з приводу письмових, речових і електронних доказів або протоколів їх огляду, ставити питання експертам. Першою ставить питання особа, за клопотанням якої було викликано експерта.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним за допомогою якого заявниця стверджує факт проживання однією сім`єю з померлим є довідка №372 від 26.08.2024 року за підписом В.о.старости 2 Мостиської міської ради Львівської області в якій викладена інформація у вигляді: "...її дядько ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 один. До дня смерті разом з ним проживала без реєстрації ОСОБА_1 та вели разом спільне господарство".

Слід зазначити, що у вищевказаній з вказаної довідки неможливо встановити дійсну ступінь спорідненості у значені слово "дядько"; строк проживання разом; значення висловлення "разом вели спільне господарство". Інших доказів, які б підтверджували викладену у довідці інформацію, чи факт проживання однією сім`єю, якими могли бути покази свідків, фото, відео-записи, рахунки тощо, заявницею не надано та про наявність таких доказів не зазначено.З огляду на зазначене суд ставить під сумнів, достатність викладежної інформації для винесення рішення про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю у визначений завницей період.

Окрім цього, судом неодноразово викликалась ОСОБА_1 , для участі у судовому засіданні, однак остання хоч і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у суд не з`явилася, пояснень необхідних для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю заявниця не надала, клопотань про виклик свідків або витребування документів не заявляла. Також не була заявницею надана інформація про її звернення за отриманням спадщини, про наявність чи відсутність заведеною спадкової справи, що не виключає сумніви в навності інших спадкоємців та належного визначення заявницєю кола учасників справи.

За таких обставин, суд вважає, що факт спільного проживання однією сім`єю заявником не доведений, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

З цих підстав, керуючись ст. 317, 319 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У заяві ОСОБА_1 , Заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):

Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 );

Заінтересована особа: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Текст судового рішення складено 28.02.2025 року.

Суддя(підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: