Провадження №2/521/270/25
12 лютого 2025 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участі третьої особи: Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса про визнання права власності,
ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси із позовом до Одеської міської ради, за участі третьої особи: Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса про визнання права власності, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтований наступними обставинами.
ОСОБА_1 з 03.03.1993 р. по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею також за тією ж адресою проживала її свекруха - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно довідки від 25.09.2008 р. (витяг з домової книги про склад родини та прописку) станом на дату видачі цієї довідки за вказаною адресою проживала одна особа ОСОБА_1 , та до 10.09.2008 р. проживала також ОСОБА_2 . ОСОБА_1 08.09.2011 р. звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини щодо майна ОСОБА_2 , а саме щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 . На заяву ОСОБА_1 було заведено спадкову справу № 695/2011 та надано повідомлення від 08.09.2011 р. №4444/02-14, в якому було зазначено про необхідність надання до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину документів, зокрема, рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. В провадженні Малиновського районного суду міста Одеси знаходилась цивільна справа №2о/1519/280/2011 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання, по якій було ухвалено заочне рішення від 22.02.2012 р., яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від ОСОБА_1 до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса (правонаступник Сьомої одеської державної нотаріальної контори) 27.07.2023 р. надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з цим, нотаріальною конторою було перереєстровано спадкову справу та присвоєно №531/2023. Представник позивача вказує, що незважаючи на надання всіх необхідних документів, відповідно до переліку, зазначеного в повідомленні від 08.09.2011 р. №4444/02-14, Малиновською державною нотаріальною конторою у місті Одеса було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2023 р. з наступної підстави: «В копії заочного рішення не зазначено впродовж якого часу до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 ». У зв`язку з вищевикладеним, сторона позивача вважає, що належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є визнання права власності в порядку спадкування за законом спадкоємцем четвертої черги на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що і стало підставою для звернення до суду із вищевказаним позовом.
Учасники справи та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились.
Представник ОСОБА_1 подала заяву, в якій позов підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутність.
Представник Одеської міської ради про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив не подавав.
Представник Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача та її представника, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадкування, та регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.03.1993 р. по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13-14).
Відповідно до технічного паспорту, виданого на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за № МС-830 від 14.07.1997 року вбачається, що квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 26,6 кв.м, загальною площею 43,4 кв.м. (а.с. 22-24).
Встановлено, що разом із позивачем за тією ж адресою проживала її свекруха - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 11.09.2008 р. (а.с. 12).
Згідно довідки від 25.09.2008 р. (витяг з домової книги про склад родини та прописку) станом на дату видачі цієї довідки за вказаною адресою проживала одна особа ОСОБА_1 , та до 10.09.2008 р. проживала також ОСОБА_2 (а.с. 10).
ОСОБА_1 08.09.2011 р. звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про фактичне прийняття спадщини щодо майна ОСОБА_2 , а саме щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановлено, що на заяву ОСОБА_1 було заведено спадкову справу № 695/2011 та надано повідомлення від 08.09.2011 р. №4444/02-14, в якому було зазначено про необхідність надання до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину документів, зокрема, рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилась справа №2о/1519/280/2011 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання, по якій було ухвалено заочне рішення від 22.02.2012 р., яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15-16).
ОСОБА_1 звернулась до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса (правонаступник Сьомої одеської державної нотаріальної контори) із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим нотаріальною конторою було перереєстровано спадкову справу та присвоєно №531/2023.
Разом із цим, як вбачається із копій матеріалів спадкової справи №531/2023, яка наявна в матеріалах справи, незважаючи на надання всіх необхідних документів, відповідно до переліку, зазначеного в повідомленні від 08.09.2011 р. №4444/02-14, Малиновською державною нотаріальною конторою у місті Одеса було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2023 р. з наступної підстави: «В копії заочного рішення не зазначено впродовж якого часу до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 ».
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 22.02.2012 року (справа №2о/1519/280/2011) були встановлені певні обставини, зокрема, «факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 1993 р., впродовж 15-ти років та на момент смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ».
Таким чином, на момент смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_1 належала 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
До того ж, вказаним вище рішенням було встановлено, що інші спадкоємці відсутні, впродовж декількох років до дня смерті ОСОБА_2 тяжко хворіла та про неї піклувалась ОСОБА_1 , що підтверджується показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є сусідами ОСОБА_1 .
Отже, з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 та покійна ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю протягом останніх п`ятнадцяти років до дня відкриття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто ОСОБА_1 належить до спадкоємців четвертої черги за законом, спадщину прийняла, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, до складу спадщини увійшла 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 , щодо якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.
Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його право власності.
У зв`язку з тим, що в ОСОБА_2 були відсутні інші спадкоємці, а ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 більше ніж 5 років на час смерті останньої - ОСОБА_1 відноситься до четвертої черги спадкоємців.
При таких обставинах суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участі третьої особи: Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса про визнання права власностіє законними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому їх необхідно задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України ст. ст. 3, 12-16, 20, 29, 392, 1216 - 1218, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 78, 81, 90, 258, 259, 263-265, 280-286 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участі третьої особи: Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2025 року.

Суддя: Ю.В. Тополева