Справа № 299/2761/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Джуги С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 07 травня 2019 року, ухваленого головуючим суддею Леньо В.В., повний текст якого складено 17.05.2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Великоком`ятівської сільської ради та Відділу у Виноградівському районі Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області про скасування рішення сільради і свідоцтва про право власності та зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 , Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району, Відділу у Виноградівському районі Головного Управління держгеокадастру у Закарпатській області про скасування рішення 29 сесії 6 скликання від 07.06.2013 року Великоком`ятівської сільської ради в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, анулювання свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зобов`язання внесення зміни в Поземельну книгу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ним та його сусідом ОСОБА_2 у 2011-2012 роках існував спір з приводу суміжного землекористування, внаслідок чого останній претендував на частину його земельної ділянки площею 0,0298 га., який був розглянутий та вирішений Виноградівським районним судом, про що було прийняте рішення від 12.01.2012 року справа №2-1450/11 (вступило в законну силу 23.01.2012 року), в результаті чого доводи ОСОБА_2 судом спростовано, у задоволенні позову відмовлено та встановлено ту обставину, що порушень фактичних меж немає і землекористування повинно відбуватись по ним.

ОСОБА_1 замовив виготовлення проекту землеустрою на власні земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та для ОСГ в ПП ОСОБА_3 , що має відповідну ліцензію на виконання такого виду робіт.

ПП ОСОБА_3 геодезично-вишукувальні роботи проводились відповідно до планово-картографічних матеріалів, фактичного землекористування та у відповідності до рішення Виноградівського районного суду від 12.01.2012 року №2- 1450/11, що набуло законної сили 23.01.201 року, яким визначено і встановлено межі землекористування між сторонами. Але у ході проведення комплексу топографо-геодезичних робіт ПП ОСОБА_3 встановлено, що на частину земельної ділянки площею 0,0423 га під теплицями (ангарами) та разом з системами водопостачання позивача суміжним землекористувачем ОСОБА_2 , всупереч рішення Виноградівського районного суду від 12.01.2012 року №2-1450/11 виготовлено правовстановлюючі документи на землю, чим самим дану земельну ділянку від позивача незаконно вилучено. У Державному земельному кадастрі виявлено накладку на його земельну ділянку ділянки відповідача площею 0,0423 га.

Позивачем зазначено, що суміжного землекористування з ОСОБА_2 не погоджував, розгляду спору сільською радою не призначалось та не проводилось, жодні земельні ділянки сільською радою чи за рішенням суду від нього не вилучались.

Не дивлячись на це, рішенням 29 сесії 6 скликання від 07.06.2013 року В.Ком`ятівської сільської ради затверджено проект землеустрою та передано у власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,165 га, включно з його земельною ділянкою площею 0,0423 га та його об`єктами нерухомості (теплиці, системи водопостачання). Земельну ділянку площею 0,165 га (включно з його ділянкою площею і 0,0423 га), у порушення ст. 79 ЗК України, відповідачем ОСОБА_2 сформовано у Державну земельному кадастрі, як об`єкт права власності, з кадастровим номером :08:003:0013 та виготовлено на неї свідоцтво про право власності на нерухоме майно бланк серія НОМЕР_1 від 08.08.2013 року.

Сільська рада при прийнятті оспорюваного рішення порушила вимоги Земельного кодексу України, зокрема статей 12, 116, 1 18 та передала у власність відповідача земельну ділянку без погодження її вилучення з користувачем, без погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, під розміщеними на ній об`єктами нерухомості, вилучивши землі від позивача всупереч вимогам ст. ст. 141, 143 ЗК України.

У зв`язку з цим позивач просить скасувати рішення 29 сесії 6 скликання від 07.06.2013 року В.Ком`ятівської сільської ради в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,165 га в с. В.Ком`яти, анулювати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 , а саме: на земельну ділянку площею 0,165 га з кадастровим номером :08:003:0013, бланк серія САС №702828 від 08.08.2013 року та зобов`язати відповідача Відділ у Внноградівському районі Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області внести зміни в Поземельну книгу, вилучивши запис про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0013.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2019 року в задоволенні позов відмовлено з тих підстав, що не надано належних та допустимих доказів про порушення прав позивача на користування спірною земельною ділянкою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Вказує, що судове рішення не є мотивованим, що потягло за собою прийняття передчасного, необґрунтованого та відповідно і незаконного висновку про відхилення позову. Всі докази, які надані позивачем у справі відхилені, а більшість взагалі неоцінена. Мотивів відхилення доказів, висновку експерта, аргументів учасників справи не наведено, а натомість заперечені обставини встановлені рішенням Виноградівського районного суду від 12.01.2012 року в справі №2-1450/11 яке набрало законної сили, спотворено його зміст, внаслідок чого оскаржуване рішення суду є повністю необґрунтованим.

Для з`ясування обставин справи було призначено судово-землевпорядну експертизу, але суд безпідставно відхилив усі доводи експерта. Проігноровано і ту обставину, що землекористування здійснюється як і раніше по існуючим межам, а накладення суміжних ділянок відбулось тільки по документам ОСОБА_2 , що виготовлені з порушенням.

Суд фактично проігнорував встановлені обставини, здобуті шляхом проведення експертизи докази, а потім відмовив у позові з мотивів його недоведеності, чим самим прийняв рішення всупереч завдань цивільного судочинства з грубим порушенням його основних засад і принципів.

Земельна ділянка, що незаконно зайнята ОСОБА_2 зареєстрована за ОСОБА_1 у Велико-Ком`ятівській сільській раді згідно даних погосподарського обліку і за її користування сплачуються податки. На земельній ділянці, що ним використовується перебувають об`єкти нерухомості, зокрема капітальні теплиці (ангари) та підземні системи водопостачання.

У Державному земельному кадастрі виявлено накладку його земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,0423 га. Суміжного землекористування ОСОБА_1 не погоджував ОСОБА_2 , а розгляд спору між сторонами сільською радою не призначався і не проводився та жодної земельної ділянки ні сільською радою, а ні за рішенням суду від нього не вилучалось.

В силу наведених обставин, оскаржуване рішення суду є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Після перерви представник ОСОБА_1 адвокат Бора Ю.В. і представник ОСОБА_2 адвокат Бондарєва О.С. в дане судове засідання не з`явились. Від адвоката Бора Ю.В. до суду надійшли додаткові пояснення, які просить вважати промовою позивача у судових дебатах та приєднати такі до матеріалів справи і надати їм об`єктивну оцінку. Вимоги апеляційної скарги підтримує повністю.

Також від адвоката Бондарєвої О.С. до суду надійшла письмова промова в судових дебатах бо сама перебуває на лікарняному, а тому з метою економії процесуального часу подала письмову промову та клопоче про проведення судового засідання за відсутності представника відповідача ОСОБА_2 .

Зважуючи на зазначене, колегія суддів дійшла до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку положень частини 2 статті 372 ЦПК України, оскільки неявка сторін чи їх представників, що належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах вимог апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Та ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відхиляючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що доводи ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та матеріалах справи, а позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, тому позивач не довів наявності факту порушень його прав та законних інтересів щодо спірної земельної ділянки, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам норм матеріального права та обставинам справ, а звідси, апеляційний суд не погоджується з такими, виходячи з наступних доводів.

У ході апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішенням Великоком`ятівської сільської ради 29-ї сесії 6-го скликання від 07.06.2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 площею 0,165 га в контурі №408 (а.с.83).

ОСОБА_2 отримано Свідоцтво від 08.08.2013 року за індексним номером 7725197 на нерухоме майно: земельну ділянку, категорія земель - землі сількогосподарського призначення, контур №408 в с. Великі Ком`яти Виноградівського району; кадастровий номер :08:003:0013, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,165 га. (а.с.84).

Відповідачем здійснено реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку, категорія земель - землі сількогосподарського призначення, контур №408 в с. Великі Ком`яти Виноградівського району; кадастровий номер :08:003:0013, дата реєстрації земельної ділянки: 03.07.2013 року, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,165 га., згідно Витягу за індексним номером 7725619 від 08.08.2013 року (а.с.85-85 зв.).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Та частинами першою та другою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Звертаючись у суд з позовом ОСОБА_1 покликався на те, що рішенням 29 сесії 6 скликання Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району від 07 червня 2013 року затверджено ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1650 га. в контурі № 408 для ведення особистого селянського господарства та передано ОСОБА_2 зазначену земельну ділянку у власність разом із його земельною ділянкою площею 0,0423 га., яка перебуває у його постійному користуванні та на якій знаходились його теплиці та система водопостачання.

Захоплення частини його земельної ділянки площею 0,0423 га., що використовувалась ним для ведення особистого селянського господарства було виявлено ПП ОСОБА_3 , яким на його замовлення виготовлявся проект землеустрою на підставі рішення 25 сесії 6 скликання Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району від 18 грудня 2012 року. У Державному земельному кадастрі виявлено накладку на його земельну ділянку площею 0,0423 га., ділянки ОСОБА_2 . Зазначена обставина перешкоджає йому реалізувати своє право на отримання у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка перебуває у його постійному користуванні.

За загальним правилом частини другої, пунктів г), д) частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до записів погосподарських книг на будинковолодіння за АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 ) та АДРЕСА_2 ( ОСОБА_4 ) по АДРЕСА_3 , станом на 2009 рік за ОСОБА_1 значаться дві земельні ділянки: площею 0,25 га. для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибної ділянки); площею 0,14 га. для ведення товарного сількогосподарського виробництва; а за ОСОБА_2 в погосподарській книзі не значаться земельні ділянки, т.2, а.с. 102, 103-105, 106-108. В земельно-шнурової книги на зазначені будинковолодіння за ОСОБА_1 значиться земельна ділянка: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 2 ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,40 га.; за ОСОБА_2 значиться земельна ділянка: площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,09 га для ведення особистого селянського господарства, т.2, а.с. 109-110.

Згідно рішення 25 сесії 6 скликання Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району від 18 грудня 2012 року надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,15 га., яка розташована в АДРЕСА_4 , а.с. 115.

На виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 17.11.2022 року Виноградівська міська рада Закарпатської області направила апеляційному суду засвідчені витяги з «Погосподарської книги №5 на 2016 - 2023 роки Великоком`ятівської сільської ради по вул. Івана Франка №№ 2-108». Так, згідно облікової карти об`єкта погосподарського обліку по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка: площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,15 га. для ведення особистого селянського господарства. А по АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 зареєстрована земельна ділянка: площею 0,15 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,09 га. для ведення особистого селянського господарства, т.3, а.с. 114, 115-117, 118-119. Кадастрова книга у Великоком`ятівській сільській раді не велася.

Відповідно до Договору дарування житлового будинку від 12 травня 2005 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 цілий житловий будинок за АДРЕСА_2 , т.3, а.с. 42-46.

Статтею 50 ЗУ «Про землеустрій» визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок, (ч.1).

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають (ч.3):

-завдання на розроблення проекту землеустрою;

-пояснювальну записку;

-рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

-довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

-матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

-відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

-розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

- акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

-викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

-кадастровий план земельної ділянки;

-матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

-матеріали погодження проекту землеустрою.

У частинах один, два, три статті 55 ЗУ «Про землеустрій» зазначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно приписів Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (Затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 за N 376, який Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686) наведених в пунктах 2.1., 2.3., 2.4. - встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками;

підготовчі роботи включають збір та аналіз виконавцем наявних документації із землеустрою, матеріалів інвентаризації земель, планово-картографічних матеріалів, правових підстав надання земельної ділянки у власність (користування), відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, переліку обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути, списків координат пунктів державної геодезичної мережі.

Рішенням 25 сесії 6 скликання Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району від 18 грудня 2012 року надано ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,18 га., яка розташована в с. Великі Ком`яти в контурі № 408.

Згідно договору на виконання робіт за №13 від 14.05.2013 року на замовлення ОСОБА_2 - ПП "Закарпатзем" виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в с. Великі Ком`яти в контурі № 408 десь площею 1900 м. Як слідує з Пояснювальної записки складеної спеціалістом ПП "Закарпатзем" ОСОБА_6., документами, що обґрунтовують розмір, призначення та місце розташування земельної ділянки є : рішенням 25 сесії 6 скликання Великоком`ятівської сільської ради від 18.12.2012 року. Загальна площа 0,1650 складається із ріллі площею 0,1130 та із садів площею 0,0520. Межі земельної ділянки проходять по межовим знакам - (дерев`яні кілки), згідно акту встановлення та погодження меж, погодженого замовником документації із землеустрою на земельну ділянку, суміжними землекористувачами і землевласниками, землевпорядником Великоком`ятівської сільської ради та виконавцем робіт. Акт встановлення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами та землевласниками для ведення особистого селянського господарства від 14.05.2013 р. не містить підпису ОСОБА_1 , який межує із ОСОБА_2 від точки Г до точки А. Також, акт перенесення в натурі меж земельної ділянки не містить дати складання такого, та в такому відсутній підпис ОСОБА_1 як суміжного землекористувача щодо погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 , т.3, а.с. 49-53-55-70-74-82.

Аналіз зазначених вище норм матеріального права у сукупності із записами Погосподарських книг і Земельно-шнурової книги у Великоком`ятівській сільській раді в яких зазначено, що за ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства рахується земельна ділянка площею 0,15 га, а за ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства рахується земельна ділянка площею 0,09 га., дає підстави для висновку, що при виготовленні проекту землеустрою, спеціалістом ПП "Закарпатзем" ОСОБА_6 не було враховано дану важливу обставину, яка стосувалась правових підстав отримання земельних ділянок у користування сторін, та відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки. З цього слідує, що ПП "Закарпатзем" при виготовленні проекту землеустрою ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства з передачею у власність останньому земельної ділянки площею 0,1650 га., відвело дану земельну ділянку ОСОБА_2 у тому числі і за рахунок земельної ділянки ОСОБА_1 , що не відповідає первинним документам. А звідси, має місце порушення прав ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 в частині земельної ділянки, яка використовується ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,15 га.

Тож, акт погоджувальної комісії Великоком`ятівської сільської ради від 13.03.2014 р. про те, що ОСОБА_1 самовільно зайняв частину земельної ділянки від ОСОБА_2 на якій встановив каркас металевої теплиці, колегія суддів вважає безпідставним з тих підстав, що до таких висновків комісія дійшла внаслідок неправомірного врахування документів стосовно перебування у власності земельної ділянки площею 0,1650 га для ведення особистого селянського господарства, що суперечить записами погосподарських книг і земельно-шнурової книги у Великоком`ятівській сільській раді та фактичному користуванні спірною земельною ділянкою.

Відповідно до загальних положень наведених в частинах першій, другій статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У частинах першій, другій статті 77 ЦПК України йдеться про те, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, стаття 79 ЦПК України.

Відповідно до визначення статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Та згідно приписів частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У переглядаємій апеляційним судом справі спірні правовідносини стосуються обставин, які полягають в тім, що ОСОБА_2 при реалізації свого права на отримання у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства частково отримав у власність також і земельну ділянку площею 0,0423 га., яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 .

Як зазначено в пункті один частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Отже, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував факт накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 , яка перебуває у його фактичному користуванні, може бути висновок судової земельно-технічної експертизи.

Відповідно до статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальної дії, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.05.2018 року в справі було призначено судово-землевпорядну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Туряниця І.А.

У висновку № 27-12/18 від 23.01.2019 року судової землевпорядної експертизи, судовий експерт Туряниця І.А. зазначив про те, що в частині земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (в районі теплиць позивача) виявлено часткове накладання земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача (на кресленнях в додатку № 1 накладення позначено зеленим кольором), та площа такого накладення становить 0,0423 га. Межа земельної ділянки відповідача зміщена в сторону земельної ділянки позивача в частині накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача. На частині земельної ділянки, що є у власності відповідача, перебувають такі об`єкти нерухомості позивача як частина капітальних споруд-теплиць і частина мереж водопостачання. Фактично встановлена межа не відповідає їй в частині накладення ділянок. Площа земельної ділянки позивача зменшилась на 0,0423 га. внаслідок накладення на неї земельної ділянки в частині земельної ділянки для ведення ОСГ, т.1, а.с. 154-160, 161.

Однак, даний висновок судового експерта Туряниці І.А. суд першої інстанції визнав необґрунтованим, необ`єктивним, що проведений за недостатнього обсягу досліджень, який не відповідає матеріалам справи та не врахування документів справи.

Витребувавши у відповідачів належним чином посвідчені копії погосподарських книг і земельно-шнурової книги у Великоком`ятівській сільській раді, технічну документацію із землеустрою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення ОСГ, а також для усунення недоліків зазначених судом першої інстанції, 16 вересня 2020 року ухвалою Закарпатського апеляційного суду було призначено у даній справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Колчар В.Д.

На з`ясування обставин справи, судовим експертом Колчар В.Д. надано експертний Висновок з судової земельно-технічної експертизи за № 476/08-21 від 12 липня 2023 року.

Судовим експертом Колчар В.Д. встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 0,4 га, що відповідає 4000 м.кв., також у фактичному користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка площею 0,2739 га, що відповідає 2739 м.кв.

Експертом встановлено, що накладення №1 має площу 422,81 м.кв., що в гектарах із показником до чотирьох знаків після коми, становить 0,0423 га. Зазначене накладення - це є накладення земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером :08:003:0013, що призначена «для ведення особистого селянського господарства» на земельну ділянку, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 і таке накладення зумовлене неправильним визначенням межі цієї земельної ділянки в землевпорядній документації ОСОБА_2 на цю земельну ділянку. Тобто, при складанні землевпорядної документації ОСОБА_2 не було враховано ПП "Закарпатзем", що ця частина земельної ділянки (накладення №1) перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 . Координати поворотних точок накладення №1 в Єдиній державній системі координат України (СК-63) є наступними за нумерацією, що зображена на План-Схемі №4, що додається в Додатку 4 до даного Висновку.

При проведенні судової земельно-технічної експертизи, експертом Колчар В.Д. встановлено також ще й інші накладення під №2 і №3. Зокрема, земельна ділянка ОСОБА_2 з кадастровим номером :08:003:0008, що призначена «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд», згідно правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на цю земельну ділянку, та земельної ділянки ОСОБА_1 , що перебуває у його фактичному користуванні. Площа таких накладень становить 0,38 м.кв. та 0,35 м.кв. Накладення №2 означає, що при формуванні земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером :08:003:0008, коли складалась його землевпорядна документація не було враховано фактичне розташування огорожі між спірними домоволодіннями, а межу між такими сформовано не посередині конструкції огорожі, а з відхиленням у бік домоволодіння ОСОБА_1 . Накладення №2 розміщується в конструкції бетонного цоколю огорожі, що встановлена між спірними домоволодіннями. Накладення №3 означає, що при формуванні земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером :08:003:0008 при складанні його землевпорядної документація не було враховано фактичне розташування огорожі між спірними домоволодіннями. А межу між такими в землевпорядній документації ОСОБА_2 було сформовано не посередині конструкції огорожі, а з відхиленням в бік домоволодіння ОСОБА_1 .

Межа між земельними ділянками дворогосподарств під АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , згідно планово-картографічних матеріалів повинна проходити в передній частині, починаючи від вулиці, -так як це зображено в землевпорядній документації на земельну ділянку ОСОБА_2 'з кадастровим номером :08:003:0008, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, а далі - як це зображено на План-схемах № 3 та № 4, що додаються в Додатках 3 та 4 до даного Висновку, в напрямку від точки 5 до точки 1. Нумерація точок в цій Таблиці зазначена такою, як на План-схемі № 7, що додається в Додатку 7 до даного Висновку.

Межа між земельними ділянками дворогосподарств за №№ НОМЕР_2 та АДРЕСА_2 згідно планово-картографічних матеріалів, повинна проходити наступним чином, починаючи з точки, яка на План-схемі № 7, що додається в Додатку 7 до даного Висновку, позначена під номером «З», за годинниковою стрілкою: 2,07 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008 - до точки 4; 1,88 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 01°23'30" проти годинникової стрілки - до точки 5; 8,72 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 00°13'14" за годинниковою стрілкою - до точки 6; 2,29 м по огорожі по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 07°03'10" проти годинникової стрілки - до точки 7; 3,17 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 10°33'22" проти годинникової стрілки - до точки 8; 3,57 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 15°08'20" проти годинникової стрілки - до точки 9; 14,52 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 17°54'48" за годинниковою стрілкою - до точки 10; 3,00 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 05°48'50" проти годинникової стрілки - до точки 11; 29,80 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 05°12'23" проти годинникової стрілки - до точки 12; 27,04 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 05°19'32" проти годинникової стрілки - до точки 13; 2,74 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 05°19 54" за годинниковою стрілкою - до точки 14; 18,12 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка відповідає межі по землевпорядній документації ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0008, з поворотом на 10°06'42" проти годинникової стрілки - до точки 15; 5,77 м по межі, що зазначена в землевпорядній документації на земельну ділянку ОСОБА_2 з кадастровим номером :08:003:0013, з поворотом на 00°00'13" проти годинникової стрілки - до точки 16; 7,65 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з поворотом на 11°40'00" проти годинникової стрілки - до точки 17; 31,03 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з поворотом на 00°23'32" за годинниковою стрілкою - до точки 18; 44,09 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з поворотом на 00°33'52" за годинниковою стрілкою - до точки 19; 11,87 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з поворотом на 00°10'03" за годинниковою стрілкою - до точки 20; 4,64 м по межі між земельними ділянками, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з поворотом на 80°25'20" за годинниковою стрілкою - до точки 39.

Каталог координат поворотних точок в Єдиній державній системі координат України (СК-63), яка повинна проходити між земельними ділянками дворогосподарств за №№ НОМЕР_2 та АДРЕСА_2 що зображена на План-схемі 7, що додається в Додатку 7 до даного Висновку:

точка 3: координата X - 5 336 993,07; координата У - 1 263 449,39;

точка 4: координата X - 5 336 991,55; координата У - 1 263 447,99;

точка 5: координата X - 5 336 990,00; координата У - 1 263 446,93;

точка 6: координата X - 5 336 982,99; координата У - 1 263 441,41;

точка 7: координата X - 5 336 981,03; координата У - 1 263 440,22;

точка 8: координата X - 5 336 974,51; координата У - 1 263 439,11;

точка 9: координата X - 5 336 978,06; координата У - 1 263 438,77;

точка 10: координата X - 5 336 961,51; координата У - 1 263 432,32;

точка 11: координата X - 5 336 958,73; координата У - 1 263 431,16;

точка 12: координата X - 5 336 930,56; координата У - 1 263 421,27;

точка 13: координата X - 5 336 904,33; координата У - 1 263 414,71;

точка 14: координата X - 5 336 901,81; координата У - 1 263 413,62;

точка 15: координата Х - 5 336 884,18; координата У - 1 263 409,45;

точка 16: координата X - 5 336 878,61; координата У - 1 263 408,14;

точка 17: координата X - 5 336 817,10; координата У - 1 263 406,40;

точка 18: Координата X - 5 336 840,86; координата У - 1 263 399,47;

точка 19: координата X - 5 336 798,00; координата У - 1 263 389,12;

точка 20: координата Х - 5 336 786,46; координата У - 1 263 386,30.

Оскільки, для підтвердження чи спростування обставин накладення земельної ділянки одна на одну є саме висновок судової земельно-технічної експертизи, то з урахуванням наведеного вище доказу, який є належним, допустимим, достовірним та достатнім у цій справи, колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку, що таким доведено факт накладання земельної ділянки площею 0,0423 га, що передана у власність ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 , яка перебуває у його фактичному користуванні та на яку йому надано рішенням 25 сесії 6 скликання Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району від 18 грудня 2012 року дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,15 га., яка розташована в АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів констатує про те, що позаяк апеляційним судом встановлено незаконність передачі Великоком`ятівською сільською радою у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1650 га в контурі № 408 для ведення особистого селянського господарства через накладення такої в розмірі 0,0423 га на земельну ділянку ОСОБА_1 то останнім підставно заявлено вимогу про визнання такого рішення сільської ради недійсним, що відповідає належному способу захисту порушеного права передбаченого пунктом г) частини третьої статті 152 ЗК України.

Щодо скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

Частиною першою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

На підставі частини першої статті 122 ЗК України, сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Та статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до положень пунктів другого, шостого частини другої статті 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за № 1952-IV (в редакції станом на момент видачі та реєстрації свідоцтва про право власності на земельну ділянку) /надалі - Закон № 1952-IV/, державний реєстратор: приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Згідно пункту 8-1 частини першої, частини другої статті 18 Закону № 1952-IV, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається: фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором і засвідчується печаткою.

Пунктом другим частини першої статті 19 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону.

Згідно частини першої, другої статті 26 Закону № 1952-IV, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься

запис про скасування державної реєстрації прав.

Позаяк апеляційним судом встановлено, що рішення Великоком`ятівської сільської ради 29-ї сесії 6-го скликання від 07.06.2013 року щодо затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та передачу такої у власність гр. ОСОБА_2 площею 0,165 га в контурі №408 є незаконним і підлягає скасуванню, тому наявні підстави для скасування Свідоцтва про право власності, серії НОМЕР_3 від 08.08.2013 року яке видано ОСОБА_2 на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування.

Щодо внесення змін у поземельну книгу

В абзацах один, два, одинадцять частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року за № 3613-VI /надалі Закон № 3613-VI/ зазначено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна

система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частинами першою, четвертою, шостою статті 9 Закону № 3613-VI передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і

надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими

реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує

державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор:

здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей;

перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства;

формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг;

здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;

присвоює кадастрові номери земельним ділянкам;

надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні;

здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі;

передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме

майно відомості про земельні ділянки.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

В абзаці п`ятому частини першої статті 18 Закону № 3613-VI значиться, що документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є: Поземельні книги.

Як зазначено в частинах один, вісім, дев`ять статті 24 Закону № 3613-VI, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про

земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною

витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Згідно статті 25 Закону № 3613-VI - поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку:

а) кадастровий номер;

б) площа;

в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця);

г) склад угідь;

ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання

земельної ділянки в межах певної категорії земель);

д) нормативна грошова оцінка;

е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки;

є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку

поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки;

ж) кадастровий план земельної ділянки;

з) дата державної реєстрації земельної ділянки;

и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей;

і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

ї) дані про бонітування ґрунтів.

Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки, ч.2.

Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі,ч.3.

Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки, ч.4.

До Поземельної книги в паперовій формі долучаються всі документи, які стали підставою для внесення відомостей до неї, ч.5.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 26 Закону № 3613-VI при відкритті Поземельної книги відомості до неї вносяться на підставі документації, яка подана для державної реєстрації земельної ділянки (крім відомостей про власників та користувачів земельної ділянки). Державний кадастровий реєстратор, який здійснює ведення Поземельної книги, протягом чотирнадцяти робочих днів з дати реєстрації заяви вносить до Поземельної книги інформацію про зміну

відомостей про земельну ділянку або надає мотивовану відмову у внесенні таких відомостей.

У пункті 49 Порядку ведення Державного земельного кадастру /затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. №1051/ (надалі Порядок №1051) зазначено, що Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об`єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107-137 цього Порядку.

Згідно пункту 50 Порядку №1051, Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора. Не завірені електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі вважаються недійсними. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Пунктом 57 Порядку №1051 передбачено, що Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктами 107-115 цього Порядку.

У разі закриття Поземельної книги Державний кадастровий реєстратор:

1) за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру проставляє на титульному аркуші Поземельної книги в електронній (цифровій) формі електронну позначку про факт її закриття за власним електронним цифровим підписом;

2) проставляє на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначку про факт її закриття за формою згідно з додатком 9, пункт 58 Порядку №1051.

Відповідно до приписів пункту 60 Порядку №1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Пунктом 61 Порядку №1051 визначено, що скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються:

в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора;

у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Та пунктом 107 Порядку №1051 передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відповідно до положень пункту 112 Порядку №1051, після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держземагентству або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

До Поземельної книги в паперовій формі додається засвідчена копія рішення, яке є підставою для внесення відомостей до неї.

Як зазначено в пункті 113 Порядку №1051, після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави колегії суддів для твердження, що скасування апеляційним судом рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки, та у зв`язку із цим і скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, слугує правовою підставою для внесення змін Державним кадастровим реєстратором до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі, в порядку скасування запису в Поземельній книзі, який здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування. А звідси, вимога про внесення змін до Поземельної книги стосовно скасування запису про право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку є такою, що відповідає вимогам наведених вище нормативно-правовим актам чинного законодавства.

Наведеним вище обставинам суд першої інстанції надав неправильну правову оцінку, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення по відмову в позові.

Відтак, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 безпідставно передано рішенням Великоком`ятівської сільської ради 29-ї сесії 6-го скликання від 07.06.2013 року у власність земельну ділянку площею 0,165 га в контурі №408 для ведення особистого селянського господарства, яка накладається на земельну ділянку площею 0,0423 га для ведення особистого селянського господарства, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 .

Водночас, апеляційний суд враховує також положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Наведеного суд першої інстанції не врахував, та помилково дійшов висновку про відхилення позовних вимог, тоді як такі висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства та досліджених обставинах, разом з зібраними у справі доказами та доводами учасників справи.

Зважуючи на встановлене у контексті вимоги пунктів 1 - 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів належним чином дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшла обґрунтованого висновку про те, що право позивача у спірних правовідносинах є порушеним з боку ОСОБА_2 , тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за вищенаведених доводів, та у зв`язку із цим доводи апеляційної скарги є підставними.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

За подання позовної заяви та апеляційної скарги на рішення суду, ОСОБА_1 сплатив судовий збір на суму 1 600,00 (640,00 + 960,00) гривень.

Оскільки апеляційний суд задовольнив вимоги апеляційної скарги та у зв`язку із цим задоволив вимоги позивача то за цієї обставини з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму 1 600,00 гривень судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Згідно приписів ч.6 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Квитанцією №1-621К від 22.10.2020 року стверджується оплата ОСОБА_1 за проведення судової земельно-технічної експертизи, згідно рахунку-фактури №476/1 від 01.10.2020 року в сумі 37 407,90 гривень, т.2, а.с. 142.

Відтак, зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 в рахунок компенсації витрат за проведення судової експертизи на користь ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду, ухваленого 07 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Скасувати рішення 29 сесії 6 скликання від 07 червня 2013 Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , земельної ділянки площею 0,1650 га в контурі № 408 для ведення особистого селянського господарства.

Скасувати свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0.1650 га з кадастровим номером :08:003:0013, серія САС №702828 від 08.08.2013 та зобов`язати відділ у Виноградівському районі Головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області внести зміни в Поземельну книгу щодо анулювання запису про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером :08:003:0013.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 1600,00 гривень судового збору за подання позовної заяви і апеляційної скарги та суми у розмірі 37 407,35 гривень за оплату проведеної судової експертизи.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 28 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: