КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/5020/24
Провадження № 2/488/532/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27.02.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2024 р. позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Яковлеву Інну Олександрівну звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати обмеження у вигляді арешту майна боржника накладеного постановою Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції в Миколаївської області про арешт майна боржника та оголошення та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер : б/н , виданої 26.08.2015 року, на квартиру АДРЕСА_1 , запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав зі спеціального розділу про державну реєстрацію обтяжень № 11371874.

В обґрунтування позову представник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований з 25.06.1991 року та проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_2 .

Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Зазначене спадкове майно належало померлому батькові ОСОБА_1 та його батькам, рідним бабусі та дідусеві позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на праві спільної сумісної власності.

З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до П`ятої миколаївської нотаріальної контори де була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_1 за № 219/2024 р.

Від нотаріуса позивач довідався, що на майно, яке належало його батькові, постановою Корабельного відділу ДВС у м. Миколаєві було здійснене обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, зокрема квартири АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся з заявою про зняття арешту з нерухомого майна до Корабельного відділу ДВС у м. Миколаєві проте, йому було відмовлено. Відповідь мотивована тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно був накладений арешт на майно батька позивача та оголошена заборона на його відчуження на підставі постанови виконавця Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Павлюк Світлани Олександрівни, зареєстровано обтяження № 11371874.

Однак під час реєстрації обтяження № 11371874 держаним виконавцем не вказано номер виконавчого провадження в межах якого винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.06.2015 року і не додано скановану копію вказаної постанови.

Позивача повідомлено, що пошуком в автоматизованої системі виконавчих проваджень у відомостях виконавчих проваджень не виявлено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.08.2015 року, а тому визначити наявність підстав для його припинення неможливо.

В зв`язку з викладеним позивачу запропоновано звернутися до суду задля вирішення питання щодо зняття арешту зі спірної квартири.

Ухвалою суду від 05.11.2024 р. провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

В судове засідання призначене на 13.02.25 сторони не з`явилися.

Представник позивача адвокат Яковлева І.О. надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.

Представник відповідача Корабельного ВДВС у м. Миколаєві в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини його неявки невідомі. В матеріалах справи містяться пояснення щодо пред`явлених позовних вимог, які надійшли на електронну адресу суду, в яких відповідач зазначив, що за результатами пошуку в АСВП у відомостях виконавчих проваджень не виявлено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.08.2015 р. Тому не виявляється за можливе однозначно встановити виконавче провадження, в межах якого зареєстровано обтяження № 11371874, та визначити наявність підстав для його припинення, встановлених частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ), накладений арешт на підставі постанови державного виконавця Корабельного відділу ДВС ММУЮ Павлюк С.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, від 26.08.2015 р.; номер запису обтяження 11371874. Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.10.2024 № 398542311.

15.02.2021 р. ОСОБА_1 (1960 р.н.) помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.02.2021 р.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі заяви позивача, після смерті батька ОСОБА_1 , П`ятою миколаївською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 219/2024 (номер у спадковому реєстру: 72998462), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.09.2024, свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 26.02.1986 р.

Як вбачається з наданої Корабельним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) інформації від 11.12.2024, у відділі на виконанні перебували виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , 1960 р.н., по більшості з яких відомості про винесення постанов про арешт майна боржника в АСВП відсутні.

Проте, як вбачається з вказаної відповіді, наявна інформація про те, що у виконавчому провадженні № 48269590 з примусового виконання виконавчого листа Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.12.2014 за № 2/488/1940/2014 (488/4825/14-ц) про: стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ПАТ КБ ПриватБанк боргу в сумі 3581.76 грн., 12.08.2015 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Виконавче провадження завершено 26.02.2016 на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У виконавчому провадженні 48373501 з примусового виконання виконавчого листа Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.03.2012 за № 2-1514/2011 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.09.2015. Виконавче провадження завершено 26.02.2016 на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У виконавчому провадженні 48373522 з примусового виконання судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.07.2012 за № 2-H/1414/504/2012 про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Миколаївобленерго в особі Філія Південна боргу у розмірі 1974.36 грн., винесена винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.09.2015. Виконавче провадження завершено 26.02.2016 на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відомості про винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження також наявні щодо виконавчих проваджень 48373802, 48653290, 48673039, 52081667, в яких ОСОБА_1 був боржником за виконавчими документами. Вказані виконавчі провадження на дату складання відповіді завершені з різних підстав. Обтяження не зняті.

Крім того, як вбачається з вказаної відповіді Корабельного відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУЮ (м. Одеса), відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданої 26.08.2015 державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Павлюк Світланою Олександрівною, зареєстровано обтяження № 11371874.

Під час реєстрації обтяження № 11371874 державним виконавцем не вказано номер виконавчого провадження, в межах якого винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.08.2015, та не додано сканкопію вказаної постанови.

Пошуком в АСВП у відомостях виконавчих проваджень не виявлено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.08.2015. Враховуючи викладене, не виявилося можливим однозначно встановити виконавче провадження в межах якого зареєстровано обтяження № 11371874, та визначити наявність підстав для його припинення, встановлених частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з частиною четвертою статті 59 Закону України Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону України Про виконавче провадження).

Норми Закону України Про виконавче провадження не передбачають здійснення державним (приватним) виконавцем будь-яких виконавчих дій після завершення виконавчого провадження, у тому числі й після знищення за строками зберігання.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96) суд повторює, що позбавлення майна, у значенні цього речення, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності. Суд нагадує, що під час втручання необхідно дотримуватися «справедливої рівноваги» між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі «Pressos Compania Naviera S.» та інші проти Бельгії» від 20 листопада 1995 року, серія A, № 332, с. 23, п. 38). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар (рішення у справі Спорронга і Льонрота).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 2011 року у справі «Серков проти України» (пункти 42-44) зазначив, що національне законодавство має відповідати вимозі «якості» закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні. Якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Будь-яке втручання органу влади у безперешкодне володіння майном повинно бути «законним», позбавлення майна можливе лише «на умовах, передбачених законом (Рішення ЄСПЛ від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії»).

Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні.

Згідно з статтею 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наявність зареєстрованих обтяжень на майно, що належить позивачу порушує право позивача на реалізацію своїх майнових прав, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, підстави для продовження обтяження на майно відсутні. Тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб.

На підставі викладеного, аналізуючи досліджені докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення в повному обсязі.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись статтями 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві про зняття арешту - задовольнити.

Скасувати обмеження у виді арешту нерухомого майна боржника, накладеного постановою Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції в Миколаївської області про арешт майна боржника та оголошення та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н , виданої 26.08.2015 року, на квартиру АДРЕСА_1 , запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав зі спеціального розділу про державну реєстрацію обтяжень № 11371874.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); , адреса: 54052, м. Миколаїв, вул. Океанівська, 1-А.

Суддя: Я.А. Чернявська