ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 лютого 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 749/1609/24

Головуючий у першій інстанції Іващенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/529/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи (суддя Іващенко А.І.), постановлену у м. Новгород-Сіверський,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , звернулась до Щоського районного суду Чернігівської області з позовом до ТОВ «Баришівська зернова компанія» та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, яким ухвалою суду від 15 листопада 2024 року було передано справу на розгляд до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2025 року позовну заяву повернуто позивачці у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд безпідставно повернув позов, незважаючи на подану заяву про усунення недоліків, у якій, зокрема, наголошувалося, що вимога суду про сплату судового збору суперечить Закону України «Про судовий збір», який звільняє позивачів у справах про відшкодування шкоди, заподіяної смертю особи, а оцінка судом обґрунтованості позову та поданих доказів до відкриття провадження порушує принцип змагальності сторін та обмежує право позивачки на доступ до правосуддя.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає ухвала суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2024 року позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху через несплату судового збору в розмірі 2 520 грн та необхідність уточнення обґрунтування позовних вимог до ОСОБА_2 із зазначенням доказів на їх підтвердження відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

7 січня 2024 року до суду від позивачки надійшла заява про усунення недоліків, у якій вона висловила незгоду з вимогою суду про сплату судового збору та оцінкою судом доводів позову і доказів на їх підтвердження до відкриття провадження у справі.

Повертаючи оскаржуваною ухвалою позовну заяву позивачці, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не усунула недоліки, зазначені в ухвалі суду від 20 грудня 2024 року про залишення позову без руху, а саме не надала доказів сплати судового збору та виправлену позовну заяву з обґрунтованими вимогами до ОСОБА_2 та її копію для інших учасників справи.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа може звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє її відповідність вимогам статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми, змісту та доданих документів.

Позовна заява має містити обґрунтування вимог і зазначення доказів, які їх підтверджують (п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України), а також до неї додається підтвердження сплати судового збору або документ про звільнення від нього (ч. 4 ст. 177 ЦПК України).

Згідно зі ст. 185 ЦПК України, якщо позов подано з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України, суддя протягом п`яти днів ухвалює рішення про його залишення без руху. У разі усунення недоліків у встановлений строк позов вважається поданим у день первісного подання, інакше - повертається позивачеві.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Позивачка, звертаючись до суду з цим позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті її батька - ОСОБА_4 у дорожньо-транспортній пригоді 24 травня 2024 року, вказувала на цей пункт як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позов про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька неповнолітньої ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді, є підставою для звільнення її від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 9 червня 2021 року у справі № 229/4838/17-ц та від 15 лютого 2023 року у справі № 606/1630/21.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що ОСОБА_1 , як законний представник своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом про захист її прав як неповнолітньої особи, якій завдано моральну шкоду внаслідок смерті батька у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», позивачка також звільнена від сплати судового збору за подання цього позову.

У постанові Верховного суду від 15 жовтня 2020 року справі № 148/2383/19 зазначено, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування ним процесуального закону, який надає їй право звернення з позовом з можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку. Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини першої статті 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.

Відкриття провадження у справі регламентовано главою 2 розділу III ЦПК України, яка не наділяє суд повноваженнями оцінювати обраний позивачем спосіб захисту, належність, допустимість і достатність доказів або визначати учасників справи. Ці питання вирішуються на наступних стадіях цивільного процесу. Неповнота обґрунтування позову чи ненадання доказів не є підставою для залишення заяви без руху або її повернення. Після відкриття провадження суд першої інстанції (за наявності підстав) може провести підготовче засідання (ст. 197 ЦПК України) для уточнення предмета спору, складу учасників, визначення обставин справи та збирання доказів.

Схожий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного суду від 25 січня 2024 року у справі № 320/14843/23.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Bellet v. France» (Белле проти Франції) від 04 грудня 1995 року та «Nunes Dias v. Portugal» (Нун`єш Діаш проти Португалії) від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії) від 28 жовтня 1998 року).

Враховуючи право позивачки на судовий захист, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки повернення позову через надмірний формалізм спричинило непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, що порушило її право на доступ до правосуддя.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2025 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: