ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9730/23 Номер провадження 22-ц/814/609/25Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Панченка О.О.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Пилипчук Л.І.

при секретарі Філоненко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Кучука А.О.

представника відповідача ДУ «Центр пробації» Левченка С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 вересня 2024 року повний текст судового рішення виготовлено 23.09.2024

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу № 880/к від 08.11.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного інспектора Крюківського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області, поновлення на посаді провідного інспектора Крюківського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області з 08.11.2023 року і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 10.07.2023 між ним та відповідачем було укладено трудовий договір із випробуванням 3 місяці. Свої обов`язки він виконував сумлінно, завжди дотримувався субординації та етики, як під час спілкування з колегами, так і з засудженими. Відповідно до законодавства роботодавець був зобов`язаний видати йому програму адаптації, яка розрахована на 3 місяці. Разом із цим, програма була вручена йому лише 21.08.2023. Також, він самостійно пройшов онлайн навчання. Вважав, що наказ про його звільнення прийнятий на підставі документів, які містять неправдиву та викривлену інформацію, а тому наказ підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Позиція інших учасників справи

27.12.2024 року Державна установа «Центр пробації» надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що воно є законними, ухваленими відповідно до норм матеріального та процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Кучука А.О., представника відповідача ДУ «Центр пробації» Левченка С.Г., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.07.2023 відповідно до наказу №572/к ОСОБА_1 прийнято на посаду провідного інспектора Крюківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області із строком випробування 3 місяці.

Наказом від 10.10.2023 №821/к іспитовий строк ОСОБА_1 продовжено з 13.10.2023 по 09.11.2023. на підставі доповідної записки заступника начальника філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Левченка С., листків непрацездатності від 13.09.2023, 16.09.2023 та від 18.09.2023.

Так з 13 по 26 вересня 2023 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, а з 09 по 22 жовтня перебував у відпустці.

06.11.2023 ОСОБА_1 було попереджено про наступне звільнення з 09.11.2023 на підставі п. 11 ст. 40 КЗпП України.

Наказом від 08.11.2023 №880/к ОСОБА_1 звільнено з посади провідного інспектора Крюківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області з 09.11.2023

З матеріалів справи вбачається, що за період випробувального терміну від безпосереднього керівника позивача ОСОБА_2 на адресу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області неодноразово надсилалися доповідні записки про невиконання (невчасне виконання) посадових обов`язків та вказівок начальника Крюківського РВ відповідно до посадової інструкції. Дії позивача виражались у неналежній поведінці, проявах неетичного ставлення до неї як начальника відділу та жінки.

Комісією філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області на виконання плану-завдання філії проведено позапланову перевірку Автозоводського, Крюківського, Кременчуцького районних відділів філії. У тому числі комісією перевірялися факти, викладені у доповідних записках безпосереднього керівника позивача ОСОБА_2 .

В ході проведеної перевірки Крюківського РВ, проведеної 13.09.2023 комісією філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, встановлено факти невиконання та неналежного виконання посадових обов?язків позивачем, що підтверджується довідкою перевірки від 28.09.2023, а саме: Позивачем не виконано доручення начальника Крюківського РВ Леоненко І.С. згідно резолюції від 08.09.2023 про перевірку факту проживання засудженого ОСОБА_3 згідно запиту Кременчуцького районного сектору N?1 від 07.09.2023 N? 25/4/1568-23.

11.09.2023 позивач викликав засудженого до Крюківського РВ та провів бесіду у службовому кабінеті. Станом на 13.09.2023 позивачем не здійснено вихід за адресою, вказаною у запиті для перевірки факту проживання, не надано письмового пояснення від засудженого та довідки за результатами опитування ОСОБА_3 від 11.09.2023, що підтверджено доповідною запискою начальника Крюківського РВ Леоненко І.С. від 13.09.2023.

Таким чином, ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2.26 посадової інструкції провідного інспектора Крюківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, пункту 1 глави 4 розділу IV Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов?язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 N? 272/5.

Також ОСОБА_1 відмовився виконувати вирок суду відносно засудженого до штрафу ОСОБА_4 , оскільки наказ Міністерства юстиції України від 27.04.2018 N?1301/5, який регламентує виконання даного виду покарання, відсутній у списку нормативної бази для працівників, які проходять адаптацію.

Таким чином, ним порушено вимоги пункту 2.10 посадової інструкції, відповідно до якого провідний інспектор здійснює контроль за Виконанням покарання у виді штрафу.

Також ОСОБА_1 допускає неввічливе ставлення до засуджених та використання ненормативної лексики.

Під час виконання обов?язків начальника відділу Дон А.. була свідком як ОСОБА_1 допускав спілкування з засудженими особами на «ТИ», та вживав ненормативну лексику. З приводу цього вона збирала персонал підрозділу та наголошувала на необхідності ввічливого ставлення до суб?єктів пробації.

Однак 16.08.2023 ОСОБА_1 під час спілкування із засудженим знову допустив аналогічне звертання з використанням ненормативної лексики.

Побідний факт мав місце при спілкуванні ОСОБА_1 із засудженим ОСОБА_3 , 11.09.2023, свідком якої стала начальник Крюківського РВ Леоненко І.С.

Вживання ОСОБА_1 ненормативної лексики підтверджено під час розмови зі провідним інспектором Крюківського РВ Дяченко К.В. та провідним фахівцем філії Державної установи «Центр пробації в Полтавській області Назаренком К.Ю., який 13.09.2023 став свідком розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в службовому кабінеті, у якому працюють останні, коли проводив аналіз програмного забезпечення комп?ютерів.

Наведене свідчить про недотримання позивачем вимог пункту В розділу V Кодексу професійної етики персоналу державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2017 N? 1272/5 (далі - Кодекс професійної етики ДКВС), Правил внутрішнього трудового розпорядку Державної установи «Центр пробації» (розділ І Загальні правила етичної поведінки), пункту 2.5 посадової інструкції.

Крім того, 02.11.2023 комісією філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області проведена виїзна позапланова перевірка Крюківського районного відділу філії. За результатами перевірки встановлено порушення допущені ОСОБА_1 - Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов?язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 N? 272/5 щодо підшивання та внесення до опису документів, які містяться в особовій справі засудженої особи.

За результатами розгляду доповідних записок начальника Крюківського РВ про невиконання вимог посадової інструкції позивачем керівництвом філії повідомлено директора Центру пробації доповідними записками від 10.10.2023, від 26.10.2023 та 03.11.2023 для прийняття рішення щодо успішності проходження строку випробування ОСОБА_1 ..

Крім того, з метою перевірки фактів мобінгу стосовно ОСОБА_1 , спонукання посадовими особами філії до написання працівниками Крюківського РВ неправдивої інформації по відношенню до нього, а також інших питань пов?язаних з його службовою діяльністю здійснено виїзд комісією Центру пробації 10.10.2023 відповідно до наказу Центру пробації від 28.09.2023 N?362/Од-23 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулося без порушенням норм трудового законодавства, тому підстави для поновлення позивача на роботі відсутні.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України).

Згідно з частиною першою статті 36 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

Відповідно до частини першої статті 27 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців. До страхових виплат не зараховуються дати коли працівник фактично не працював незалежно від причини.

Частиною другою статті 28 КЗпП України передбачено, що у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

У період випробування працівник користується усіма трудовими правами і має обов`язки відповідно до законодавства про працю, колективного та трудового договорів. Підставою для звільнення за результатами випробування може бути лише невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення на підставі пункту 11 статті 40 КЗпП України з урахуванням частини другої статті 28 КЗпП України має відбуватися за наступних умов: 1) встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі; 2) письмове попередження працівника про звільнення за три дні; 3) звільнення проводиться протягом строку випробування.

У період випробувального терміну роботодавець з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатності виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки за трудовим договором. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право розірвати з працівником трудовий договір з причини незадовільного результату випробування. Прийняти таке рішення роботодавець має право в будь-який час протягом іспитового строку, в тому числі не чекаючи дня закінчення цього строку.

При цьому суб`єкт призначення самостійно визначає чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено, і, визначаючи у цьому контексті критерії якості виконання роботи за посадою, наділений певною свободою розсуду. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №823/3540/14 від 22.01.2020, №826/12446/17 від 22.07.2020.

Із огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки відповідно до вимог статті 28 КЗпП України відповідачем було встановлено невідповідність працівника займаній посаді та виконуваній роботі, позивача належним чином у встановлені строки письмово повідомлено про звільнення, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки зводяться до довільного трактування норм матеріального права та переоцінки доказів на власну користь.

У свою чергу, відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обов`язок з доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги позивача, зокрема, що його несвоєчасно ознайомили з програмою адаптації, колегія суддів відхиляє, як неспроможні. Так, ОСОБА_1 не спростовано належними та допустимими доказами того, що програми адаптації (переліку нормативно-правових актів, які застосовуються у діяльності працівника ДУ «Центр пробації») направлялися на його електронну адресу, що підтверджено доповідною запискою.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішень суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 вересня 2024 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді О.Ю. Кузнєцова

Л.І. Пилипчук