Справа №173/3832/24
Провадження №2/173/445/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Ємчук Лідія Вікторівна до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулась позивач, ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Ємчук Л.В., з позовом про розірвання шлюбу до відповідача, ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2024 року позовна заява залишена без руху в зв`язку з виявленими недоліками та позивачеві наданий строк для усунення виявлених недоліків.

25.12.2024 року позивачем усунені виявлені недоліки.

06.01.2025 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.01.2025 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 26.02.2025 року.

29.01.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 21 грудня 2018 року у Франківському районному у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 881

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 21 грудня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Франківському районному у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 881

В період шлюбу в них народися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружні стосунки між ними розлагодились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, стали частими сварки за багатьма життєвими обставинами. Протягом трьох років вони спільно не проживають, шлюбні відносини і ведення спільного господарства між ними фактично припинено, їхня сім`я фактично розпалась і подальше перебування у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивачка і представник позивачки не з`явились подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, згідно поданої заяви позовні вимоги підтримують в повному обсязі, строк для примирення просять не надавати.

Відповідач і представник відповідача в судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. При ухвалені рішення просять врахувати доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що влітку 2022 року відповідачка разом із дитиною виїхала до Німеччини. Пізніше в лютому 2023 року він також виїхав до родини в Німеччину. При приїзді вони проживали однією сім`єю три місяці. Однак в процесі спільного проживання було з`ясовано, що дружина зраджувала відповідачеві. Вони роз`їхались за вимогою позивача у травні 2023 року. Таким чином вони спільно не проживають 1 рік та 8 місяців, а не три роки, як зазначає позивачка. Він не заперечує проти розірвання шлюбу, але вважає, що між ними існує спір з приводу визначення місця проживання дитини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 21 грудня 2018 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Франківському районному у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 881, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

В період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини.

Сторони не заперечують факт, що вони спільно не проживають та подружніх стосунків не підтримують, але вказують різний строк припинення шлюбних відносин, проте будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів не надали . Тому судом встановлений факт, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільно не проживають вже протягом тривалого часу, навіть враховуючи доводи відповідача.

Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність між сторонами, взаємопорозуміння, взаємоповаги, взаємодопомоги. Втрата почуття любові один до одного, роздільне проживання та подружня зрада.

Зазначені обставини, на думку суду створюють неможливі умови для подальшого спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу.

Обидві сторони настоюють на розірванні шлюбу.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати, а причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не підтримують шлюбних відносин і ведення спільного господарства та спільно не проживають. Обидві сторони настоюють на розірванні шлюбу. Тому виходячи із принципу добровільності (вільної згоди чоловіка і жінки) шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше перебування сторін у шлюбі буде мати наслідком примушення сторін до шлюбних відносин, та втратить одну з основних його підстав добровільність.

За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивачкою не заявлена вимога та клопотання про в відновлення їй дошлюбного прізвища, суд вважає за можливе залишити позивачці прізвище, обране при реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».

Доводи відповідача про те, що між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання дитини, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу, оскільки обидві сторони настоюють на розірванні шлюбу, і ці вимоги не відносяться до предмету спору про розірвання шлюбу та можуть бути вирішенні в самостійному провадженні, оскільки відповідачем не усунені недоліки зустрічної позовної заяви і зустрічний позов повернений відповідачеві.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог з урахуванням вини обох сторін у розірванні шлюбу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 605.60 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивачку.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Ємчук Лідія Вікторівна до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21 грудня 2018 року у Франківському районному у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 881 , між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 (шістсот п`ять ) гривень 60 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 26.02.2025 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 03.03.2025 року

Дата набрання законної сили: 29.03.2025 року