Суддя Паляничко Д. Г.
Провадження № 2/644/820/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Паляничко Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання Костильова О.В.,

одноособово, розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні залі судових засідань приміщення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад:

1. позиції позивача

20 листопада 2024 року ОСОБА_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 /позивачка), в особі представника адвоката Грищенка Олега Володимирович, який діє на підставі ордеру від 12.11.2024 серія АХ № 1220816, звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі за текстом ОСОБА_2 /відповідач), предметом якої є: стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (надалі за текстом - ОСОБА_3 ) у розмірі від усіх його доходів (заробітку).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.03.2012 по справі № 2027/332/2012 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2012 і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час, у зв`язку із досягненням ОСОБА_3 повноліття, стягнення аліментів за вказаним рішенням суду припинено, проте, він продовжує навчання та є студентом першого курсу денної форми навчання Національного технічного університету «Харківський політехнічний університет», за контрактною формою сплати за навчання, що підтверджується довідкою від 14.11.2024 № 160/883, та потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. ОСОБА_1 не в змозі самостійного утримувати сина, оскільки її доходів не достатньо для задоволення усіх його потреб, беручи до уваги той факт, що навчання відбувається на контрактній основі. Відповідач є працездатним, інших утриманців не має, а тому має можливість надавати сину матеріальну допомогу.

2. заперечення відповідача

29 січня 2025 року через канцелярію Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що ОСОБА_2 не має можливості надавати допомогу в такому розмірі, як просить позивачка, оскільки не працює та не має інших доходів. Через перенесення черепно-мозкової травми часто хворіє, має значні витрати на ліки, консультації лікарів, не має змоги працювати по професії, визнаний ВЛК як непридатний до військової служби. Відповідач зазначає, що має на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2023 право власності на 22/100 часток в 4-х кімнатній квартирі АДРЕСА_3 , яку пропонував позивачеві задля матеріальної компенсації витрат на навчання сина. (а.с. 38-39).

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

Представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Грищенко Олег Володимирович, який діє на підставі ордеру від 12.11.2024 серія АХ № 1220816 (а.с. 9), звернувся до суду з заявою про розгляд справи, яка призначена на 12.12.2024 на 09 год 00 хв, без участі позивачки та її представника (а.с. 26-29).

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою від 12.12.2024 про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 32). Цього ж дня був ознайомлений з матеріалами справи, про що свідчить розписка в матеріалах справи (а.с. 32/на звороті). Крім того, надав до суду заяву на отримання електронних повісток (а.с. 33).

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою від 29.01.2025 про відкладення розгляду справи задля мирного врегулювання спору та надав відзив на позовну заяву з доданими доказами направлення його копії ОСОБА_1 (а.с. 44).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 20.11.2024 справа № 644/10141/24 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с.13).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд справи на 12.12.2024 о 09 год 00 хв з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог (а.с. 21-23).

Позивачка та її представник у судове засідання не прибули, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 26), про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 49).

Відповідач 12.12.2024 надав до суду заяву про відкладення судового розгляду по справі № 644/10141/24, у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 32), що було виконано судом цього ж дня, про що свідчить відповідна розписка ОСОБА_2 (а.с. 32/на звороті).

29.01.2025 ОСОБА_2 повторно на адресу суду надав відзив на позов (а.с. 38, 38а та б), а також, звернувся до суду з заявою про відкладення судового слухання призначеного на 29.01.2025 з метою мирного урегулювання спору з позивачкою по справі № 644/10141/24 (а.с. 44). Зазначену можливість судом забезпечено, що підтверджується довідкою про відкладення, у зв`язку з наданням часу на мирне урегулювання спору сторонам (а.с. 45).

Відповідач у судове засідання на 27.02.2025 не прибув, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, призначену на 27 лютого 2025 року о 14 годині 00 хвилин, про що свідчить його підпис у явочному листі (а.с. 46).

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьком обов`язку утримувати дитину, зокрема щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 258, батьками ОСОБА_3 є: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 17 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова (а.с. 6).

З ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини від усіх його доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.0.12012 і до досягнення дитиною повноліття на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.03.2012 (а.с. 5).

Зі змісту довідки 160/883 від 14.11.2024, виданої Національним технічним університетом «Харківський політехнічний інститут», убачається, що ОСОБА_3 є студентом першого курсу денної форми навчання, освітнього рівня «Бакалавр», який навчається за спеціальністю 122 «Комп`ютерні науки» за освітньою програмою «Комп`ютерні науки. Моделювання, проектування та комп`ютерна графіка» групи ІКМ-224а, Навчально-науковий інститут комп`ютерного моделювання, прикладної фізики та математики (ІКМ) Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», вищого навчального закладу IV рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028, захований наказом № 1386 СТ від 14.08.2024 (а.с. 8).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 12.11.2024 місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 7).

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі за № 361 від 06.03.2023, вбачається, що ОСОБА_2 має право власності на 22/100 часток в 4-х кімнатній квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 40), що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав № 324835070 від 06.03.2023 (а.с. 41).

Суд звертає увагу, що відповідачем не подано до суду доказів того, що він має хронічні, що потребують значних фінансових витрат, або є непрацездатним. Крім того, відповідачем не подано до суду доказів того, що він має на утриманні інших осіб, окрім сина.

Суд враховує, що відповідачем не надавано до суду доказів того, що він перебуває на обліку у відповідній філії центру зайнятості як безробітний, чи звертався у пошуках роботи. Також, відповідачем не представлено суду доказів того, які взагалі доходи він отримує.

Суд установив, що дитина сторін, ОСОБА_3 , фактично проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, відтак, обсяг обов`язків, пов`язаних з утриманням дитини, покладено саме на позивачку ОСОБА_1 , що ставить останню в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови у порівнянні з відповідачем щодо обов`язку утримувати дитину.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання про порушення прав позивачки та повнолітнього сина сторін на належне утримання дитини з боку батька, яке підлягає судовому захисту.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4ст. 10 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифіковано Україною 27.02.1991) Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Основні засади правовідносини, пов`язаних із стягненням аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а також їхні права та обов`язки, регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (надалі за текстом СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).

Статтею 51 Конституції України, яка кореспондує ч. 1 ст. 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За приписами ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За правилами ч. 3 ст. 199 СК України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За приписом ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст. 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст.16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

VІ. Висновки суду

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Матеріалами справи знаходить своє підтвердження той факт, що повнолітній син відповідача ОСОБА_3 є студентом першого курсу денної контрактної форми навчання Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» з 01.09.2024 по 30.06.2028, захований наказом № 1386 СТ від 14.08.2024, та фактично перебуває на утриманні ОСОБА_1

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Наведені обставини підтверджують порушені права позивачки та підлягають поновленню шляхом задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 , як і позивачка зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття та забезпечувати потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, за наявності можливості надавати таку допомогу.

При цьому, суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Суд дійшов переконання, що відповідач за станом здоров`я є особою працездатною, молодого віку, будь-яких медичних висновків щодо встановлення непрацездатності чи групи інвалідності відповідачем суду не надано, тому він може працювати та надавати допомогу на утримання дитини, не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання свого повнолітнього сина, проте від добровільного надання щомісячної матеріальної допомоги на утримання дитини ухиляється, оскільки нині лише позивачка утримує спільну дитину сторін,

Судом не встановлено обставин, що унеможливлюють виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, які б свідчили про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати повнолітнього сина на період його навчання, не надано відповідних доказів, тому суд дійшов висновку про наявність передбачених ст. 199 СК України підстав для виникнення у відповідача обов`язку на участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Суд ставиться критично до доводів відповідача щодо переоформлення на позивача чи його сина 22/100 частки в 4-х кімнатній квартирі АДРЕСА_3 , що належать йому на праві власності, оскільки відповідачем зазначено, що на квартиру накладено арешт, що прямо суперечить його пропозиції та фактичній можливості виконати її. Крім цього, відповідач не позбавлений права самостійно вирішити питання щодо накладеного арешту, якщо такий існує, та забезпечити виконання своїх обов`язків як батька по утриманню свого повнолітнього сина, не перекладаючи свої обов`язки по зняттю арешту, продажу квартири чи будь яких інших обов`язків на позивача.

Отже, суд обґрунтовано дійшов переконання про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, на час його навчання в Національному технічному університету «Харківський політехнічний інститут», у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 20 листопада 2024 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років, за умови, що син буде продовжувати навчання. У разі припинення ОСОБА_3 навчання у навчальному закладі відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 СК України, право на його утримання припиняється.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що ОСОБА_3 навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, відомостей щодо наявності на утриманні відповідача неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, або ж інших обставин, які б виключали можливість відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суду не надано.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1, 2 ст.141 ЦПК).

При зверненні до суду з означеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати на підставі п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи наведене, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з відповідач на користь держави підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок, отже в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. 4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 76-81, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, ст. 273, 274-279 ЦПК, на підставі ст. 75, 77, 79, 80, 81, 84, 141, 150, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця починаючи з 20.11.2024 і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23-х річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок в дохід держави (держава в особі Державної судової адміністрації України, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача- Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я сторін:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_4 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_5 .

Суддя Д.Г. Паляничко