Провадження №2/524/2857/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Воблікової І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник адвокат Єрмоленко О. М., звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просила встановити факти: проживання у період із 01 січня 2004 року по 09 листопада 2005 року разом із ОСОБА_4 як чоловіка та дружини однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 ; перебування на повному утриманні померлого годувальника ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період із січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. З урахуванням заяви від 02 січня 2025 року, позивач також просила визнати за нею право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Шлюб між позивачем та ОСОБА_4 був розірваний 01 березня 1995 року. Після розірвання шлюбу позивач та ОСОБА_4 примирилися та проживали однією сім`єю до дня його смерті. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім позивача, спадкоємцями ОСОБА_4 є донька ОСОБА_3 , яка відмовилась від своєї частки у спадщині на користь позивача, та донька ОСОБА_2 , яка пропустила строк для прийняття спадщини та не оформила своїх спадкових прав. Спір між позивачем та відповідачем виник у зв`язку з поданням ОСОБА_2 претензії, за змістом якої остання має намір також прийняти спадщину після померлого батька ОСОБА_4 . Як дружині, яка пережила колишнього чоловіка, позивачу видане свідоцтво про право власності на частку квартири від 03 червня 2024 року за реєстровим № 1-440. Постановою від 03 червня 2024 року державний нотаріус Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н. В. відмовив позивачу у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом (одну другу) частку квартири у зв`язку з розірванням шлюбу між нею на ОСОБА_4 на день його смерті, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, ОСОБА_1 позбавлена права оформити своє право на спадщину після смерті колишнього чоловіка, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду.

Окрім того, позивач просить встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_4 у період із січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. В обґрунтування вимоги зазначає, що мала скрутне матеріальне становище, рівень її доходів не дозволяв забезпечувати себе фінансово, окрім цього, позивач мала хронічні захворювання, через що не могла повноцінно працювати. Указує, що ОСОБА_4 мав значно більший дохід, яким він забезпечував сім`ю.

Факт спільного проживання зі спадкодавцем та перебування на його утриманні, за доводами позивача, підтверджується: довідкою ОСББ № 33 від 17 липня 2024 року № 02 про реєстрацію та проживання членів сім`ї спадкодавця, згідно з якою позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 із 1973 року по даний час; актом про фактичне проживання (за підписом свідків) від 27 липня 2024 року, згідно з яким позивач проживала із ОСОБА_4 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 у період з січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, тобто по день смерті спадкодавця; матеріалами спадкової справи № 506/06, заведеної після смерті ОСОБА_4 ; фото-доказами спільного проживання; довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 15 листопада 2001 року за № 7738; копією трудової книжки ОСОБА_1 ; копією довідки Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України від 03 липня 2024 року (про розмір пенсії ОСОБА_1 ); копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 336/119 від 05 квітня 2022 року ОСОБА_1 ; копією виписки № 1782 від 13 грудня 2006 року ОСОБА_1 ; копіями документів на придбання побутової техніки.

Ухвалою від 10 жовтня 2024 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив підготовче засідання.

Позивач у підготовче засідання не з`явилася, її представник адвокат Єрмоленко О. В. у зв`язку з визнанням відповідачем ОСОБА_2 позову в повному обсязі просив прийняти судове рішення у підготовчому засіданні та розглянути справу без його та позивача участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та час проведення підготовчого засідання повідомлена належним чином; 06 лютого 2025 року на адресу суду надійшла її заява про визнання позову в повному обсязі.

Треті особи у підготовче засідання не з`явились, про дату та час проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За правилами частин третьої, четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У зв`язку з надходження заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За правилами пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 січня 1993 року № 34 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, зокрема, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позов, а не заяву, ОСОБА_1 подала через те, що іншою вимогою у цій справі був спір про право (право на спадщину), що виник між нею та її донькою, а тому заявлені вимоги розглядаються у позовному провадженні.

За правилами статті 531 ЦК Української РСР (чинного до 01 січня 2002 року) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25 травня 1998 року, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 7 цієї постанові судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України (пункт 1 частини першої статті 315 діючого ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

У пункті 8 цієї ж постанови, зокрема, роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (стаття 531 Цивільного кодексу України) не менше одного року.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 10 лютого 2024 року (повторно) Центральним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 2896 від 14 листопада 2005 року (а. с. 23).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірваний 03 жовтня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 19 червня 2024 року Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 24).

Відповідно до довідки № 02 від 17 липня 2024 року, виданої головою ОСББ № 33 у квартирі АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 (власник, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 (жінка, прописана по цей час), ОСОБА_2 (дочка, виписана 15 квітня 2002 року), ОСОБА_3 (дочка, прописана по цей час), ОСОБА_5 (онук, прописаний по цей час); перший внесок виплачено сумісно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у 1972 році у сумі 2200 грн, що склало 40% загальної суми; останній внесок виплачено сумісно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в 1987 році в сумі 45 грн в квартал (а. с. 27).

Як убачається з акта про фактичне проживання від 27 липня 2024 року, засвідчений головою ОСББ № 33, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 у період із січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно (тобто по день смерті ОСОБА_4 ) (а. с. 28).

За інформацією Автозаводської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області за адресою: АДРЕСА_1 станом на 09 листопада 2005 року разом із померлим значилися зареєстрованими: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с. 184).

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 5316- місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 193).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 03 червня 2024 року за реєстровим № 1-440 ОСОБА_1 належить частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 9 від 08 лютого 2024 року є тим з подружжя, яка пережила колишнього чоловіка ОСОБА_4 (а. с. 29, 208).

ОСОБА_3 подала до Першої Державної нотаріальної контори м. Кременчука заяву про те, що відмовилася від спадщини, яка залишилася після батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_8 (а. с. 166).

26 лютого 2025 року до суду надійшли письмові свідчення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 дав свідчення про те, що знає позивача ОСОБА_1 з 1960 року. Йому відомо, що з 1999 року по 2005 рік ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 проживали однією сім`єю; ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка, бо часто хворіла і все матеріальне утримання брав на себе її чоловік. Наразі йому відомо, що ОСОБА_1 оформлює спадщину після свого чоловіка і з даним питанням звернулася до суду.

ОСОБА_6 дала свідчення про те, що є сусідкою ОСОБА_1 , оскільки проживає в одному будинку з нею. Повідомила, що добре знає сім`ю ОСОБА_10 , часто спілкувалась із ними. У 2005 року ОСОБА_4 помер. ОСОБА_1 перебувала на його утриманні, вони разом проживали, вели спільне домашнє господарство з січня 1999 року до моменту смерті ОСОБА_4 . Подружжя завжди добре піклувались один про одного. Їй відомо, що квартира АДРЕСА_2 була виплачена сумісно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у 1987 році.

За інформацією з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 336/119 ОСОБА_1 має діагноз полісегментарний остеохондроз хребта з вираженим больовим, міотонічним синдромом, протрузії мхд (а.с. 97); згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о діагноз попереково-крижовий остеохондроз хребта з корінцевим, больовим синдромом (а.с. 99).

За період із 01 січня 2003 року по 31 січня 2005 року ОСОБА_1 виплачено 8106,43 грн пенсії, що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Полтавській обл. (а.с. 102-103).

Постановою від 03 червня 2024 року державний нотаріус Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н. В. відмовив ОСОБА_1 у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом (одну другу) частку квартири у зв`язку з розірванням шлюбу між нею на ОСОБА_4 на день його смерті, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 . За матеріалами спадкової справи після померлого ОСОБА_4 позивач є єдиним спадкоємцем за законом (а. с. 17, 211).

Зі змісту статті 76 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів.

Частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, повідомлені позивачем, знайшли своє належне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому наявні підстави для задоволення її вимог про встановлення юридичних фактів.

Водночас на момент ухвалення судового рішення спір між позивачем та відповідачем перестав існувати, що вбачається з заяви ОСОБА_2 , яка надійшла до суду 06 лютого 2025 року, та в якій вона зазначає про визнання позову в повному обсязі.

Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у частині визнання права власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 2, 3, 4, 10, 76, 89, 263-265, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у період із 01 січня 2004 року по 09 листопада 2005 року разом із ОСОБА_4 як чоловіка та дружини однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у період із січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно на повному утриманні померлого годувальника ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Т. М. Ковальчук