Справа № 490/9075/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., позивача ОСОБА_1 , представниці відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Костенюк М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії, компенсацію моральної шкоди та відшкодування грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити дії, компенсацію моральної шкоди та відшкодування грошових коштів.

В позовній заяві позивач зазначає, що в 2003 році подарував відповідачці свою трикімнатну квартиру в обмін на надання йому матеріальної допомоги та допомоги по господарству. У 2021 році відповідачами вивезено без згоди та відома позивача зі вказаної квартири його особисті речі загальна вартість яких складає 157100 грн. Відповідачі забрали усі документи, які підтверджують правовласності позивача на майно (квартира, автомобіль, електротехніка та інше).

Також позивач вказує, що зазнав моральної шкоди, оскільки є людиною похилого віку, має інвалідність по зору, фактично є безпомічним та постійно знаходиться в стресі через ситуацію з вивезеннням його майна, страждає та переймається цим, відчуває себе приниженим, занедбаним, його звичний спосіб життя порушено, на цьому грунті виникають конфлікти і непорозуміння з оточуючими, що призвело до пригніченого стану, проблем із здоров`ям, виведення із душевної рівноваги. Він розраховував на допомогу та підтримку з боку відповідачки, але остання не переймається його душевними стражданнями. Психічний вплив, якого зазнав позивач через вивезення майна, призвів до позбавлення можливості реалізації його звичок, бажань та погіршення стосунків з найближчим оточенням.

Враховуючи наведене вище просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку 157100,00 грн в якості відшкодування завданої йому матеріальної шкоди та 150000,00 грн в якості компенсації завданої йому моральної шкоди.

Згідно протоколу втоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Черенкову Н.П.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.11.2024 року було відведено судд Черенкову Н.П. від розгляду даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

11.11.2024 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 12.11.2024 року прийнято цивільну справу до провадження, постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.01.2025 року викликано для допиту в судовому засіданні свідків, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач ОСОБА_3 , який повідомлений судом належним чином про час, місце та дату розгляду справи в судове засідання не з`явився, про наявність поважних причин, які перешкоджають явці в судове засідання суд не повідромив.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених в ньому, додатково пояснив, що квартира АДРЕСА_1 раніше належала йому та була подарована ним своїй доньці - відповідачці ОСОБА_2 . Позивач проживав в даній квартирі до вересня 2020 року та вимушений був виїхати з квартири через створення донькою перешкод у проживанні, на даний момент проживає в неналежних умовах та донька жодним чином йому не допомагає та не піклується про нього, що ствоює для нього нестерпні умови та постійні переживання та стрес.

В 2021 році позивачу неодноразово телефонували сусіди та повідомляли, що з квартири вивозять його речі. До цього часу позивачу невідомо про те де його речі, які зберігалися в квартирі АДРЕСА_1 . Суму коштів, яку позивач просить стягнути з відповідачів в якості компенсації за втрату речей позивач визначав радившись з сусідами щодо орієнтовних цін на подібне майно.

Представниця відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила, вказала, що в квартирі знаходилися речі які належали прозивачці, а всі вимоги позивача не доведені та направлені на отримання вигоди, відповідачка надавала позивачу матеріальну підтримку до того часу поки позивач не звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 1939 року народження, є особою з інвалідністю 2-ї групи (по зору), це підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №174885 від 11.12.2020 року.

Квартира трикімнатна АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 - за договором дарування від 20.07.2011 року.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 січня 2024 року у справі №490/3976/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного 20 липня 2011 року відмовлено та постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року вказане рішення суду залишено без змін.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2021 року (справа №490/5668/20) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатного батька у твердій грошовій сумі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 09 вересня 2020 року і до зміни матеріального та сімейного стану сторін та постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2021 року вказане рішення суду залишено без змін.

Як вбачається з відповіді за №Б-75/50/10-20 від 17.11.2020 року, заява позивача зареєстрована в інформаційно-телекомукаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області за №28874 від 30.10.2020 розглянута. У ході проведення перевірки та вивчення матеріалів встановлено,що в матеріалах відсутні данні, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим зареєструвати відповідну інформацію до ЄРДР.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Щодо вимог про відшкодування майнової шкоди суд зазначає таке.

В обгрунтування вимог позивач зазначив, що у 2021 році відповідачами вивезено без згоди та відома позивача з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , такі його особисті речі: баян (права клавіша - 64, ліва клавіша - 120, сірий, комбі, пластикове покриття, 1964 року випуску) вартістю 18000,00 грн; холодильник «ДНІПРО» (білий з морозилкою всередині 2010 року випуску) вартістю 5000,00 грн; пральна машина автомат («1X3», 2010 року випуску) вартістю 10000,00 грн; пилосос («1X3», 2010 року випуску) вартістю 5000,00 грн; дриль електричний (виробництво Германія, 2010 року випуску, 125 220 Вт.) вартістю 5000,00 грн; телевізор («1X3», кольоровий, коричневого кольору, 2010 року випуску) вартістю 15000,00 грн; лектроподовжувачі: 20 м. (на 6 гнізд) вартістю 500,00 грн, 3 м.( на 4 гнізда) вартістю 200,00 грн, 10 м. (на 6 гнізд) вартістю 500,00 грн; електропраски (ТЕФАЛЬ, 2010 року випуску, 2 шт.) вартістю 2000 х 2 = 4000,00 грн; транзисторний радіоприймач (ВЕФ, сірого кольору, 2000) вартістю 5000,00 грн; 3-х транзисторний радіоприймач (1965 року випуску, виробництво Румунія, світле дерево, лакування) вартістю 5000,00 грн; Диван-ліжко (розкладний, сірого кольору, баракан, виробництва Румунія) вартістю 7000,00 грн; диван (висувний, корпус коричневий, сірий баракан) вартістю 7000,00 грн; сервант (з 2-х частин, виробництво Румунія, верхня полка скляна, корпус збоку і знизу світло- коричневий) вартістю 1500,00 грн; посуд: фаянс (виробництва Чехія, 2000 року випуску, сервіз 12 предметів білого кольору, рюмки, бокали) вартістю 5000,00 грн, сервіз (виробництво Чехія, 2000 року, зеленого кольору, 12 персон) вартістю 5000,00 грн, набори мельхіорові (20 предметів (ложки, виделки, ножі), виробництво Чехія) вартістю 2000,00 грн; розсувний обідній стіл (3 секції, коричневого кольору, виробництво заводу ім. 61 Комунар, 1980 р.) вартістю 3000,00 грн; журнальний столик (дерев`яний, коричневого кольору, 2010 року випуску, виробник Румунія) вартістю 1000,00 грн; тумбочка прикроватна (світло-коричневого кольору з розсувним склом, 2010 року випуску, виробник Румунія) вартістю 500,00 грн; кухонний стіл (розсувний, 1х/м, пластмасова поверхня, 2010 року випуску, виробник Румунія) вартістю 1000,00 грн; кухонна шафа 2х-створчата, 3 секційна, світло-коричневого кольору, 2010 року випуску, виробник Румунія) вартістю 1200,00 грн; 3 табурета (білий пластик, дерев`яні ніжки, 2000 року випуску, виробництво ЧСЗ) 3х100, вартістю 300,00 грн; 3 стільця (дерев`яні, покриття штучна шкіра, коричневого кольору, виробництво ЧСЗ, 2000 року випуску) 3х200 вартістю 600,00 грн; шафа-пенал для взуття (світло коричнева, виробництво ЧСЗ, 2000 року випуску) вартістю 1000,00 грн; тумба для білизни (світло-коричневого кольору, розмір 80x50, виробництво ЧСЗ) вартістю 500,00 грн; трюмо з похилом (світло-коричневого кольору, виробництво ЧСЗ, 2000 року випуску) вартістю 3000,00 грн; 2 м`які крісла (баракан темно-зеленого кольору, виробництво ЧСЗ, 2000 року випуску) 2х2000 вартістю 4000,00 грн; килимова доріжка (2x80, червоного кольору, вовняна, виробництво Румунія , 2010 року випуску) вартістю 3000,00 грн; настінний килим (2х1,5, червоний, виробництво Румунія, 2010 року випуску) вартістю 3000,00 грн; килим (2x3, вовняний, сіро-зелений, виробництво Румунія, 2010 року випуску) вартістю 3000,00 грн; 3 комплекти кольорової білизни з бавовни (виробництво Молдова) вартістю 3000,00 грн; 2 подушки (70x70, перова, виробництва Україна) вартістю 1000,00 грн; євро подушка (30x50, перова, біла) вартістю 1200,00 грн; 2 маленькі подушки (25х25) вартістю 300,00 грн; 5 півковдр (2x1,5, коричневого кольору (ватяне, синтепонове, байкове, та 2 вовняне), виробництво Молдова, Україна) вартістю 5000,00 грн; велика скатертина (святкова, в зелених відтінках з китицями 2х1.7, виробництва Молдова) вартістю 1500,00 грн; портьєри (коричневі) та тюлі (2,5x3 на 3 вікна, виробник Україна) вартістю 3000,00 грн; м`ясорубка (механічна, 2010 року випуску) вартістю 1600,00 грн; 5 каструль (різних ємкостей 2л., 3 л., 1,5 л., 2 л., 3л. біла, зелена, синя, коричнева, емальовані, виробник Україна) 2500,00 грн; 4 тази (великі та маленькі, емальовані, білий, коричневий, виробник Україна) вартістю 2500,00 грн; відро (пластмасове велике, виробник Україна) вартістю 500,00 грн; 2 відра (металеві, виробник Україна) та 2 відра (пластмасові, виробник Україна) вартістю 2000.00 грн; 4 сковорідки (3 чавунові, 1 металева, виробник Україна) вартістю 1500,00 грн; чугунок (3 л., виробник Україна) вартістю 1200,00 грн; 2 чайника (об`єм 2 літра, 1,5 літра) вартістю 1500,00 грн; секатор кухонний, ніж для січення капусти (виробник Україна) вартістю 1000,00 грн; сокира та молоток вартістю 100,00 грн;к онсервні ключі (3 шт., виробник Україна, 2010 року випуску) вартістю 1000,00 грн.

Позивач зазначає, що загальна вартість вивезених речей складає 157100 грн та просить цю суму стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому суд зазначає, що шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Статтею 1192 ЦК України вказано, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Приписами статтей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на вищевикладені вимоги закону, суд оцінив подані сторонами докази і вважає, що хоча позивач і проживав у зазначений ним період, а саме до серпня 2020 року у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та відповідно мав у власності та користувався певними побутовими речами, натомість з наданих позивачем доказів неможливо встановити конкретний перелік таких речей, тобто позивачем не доведено наявність всього переліченого у позовній заяві майна у нього станом на серпень 2020 року, тобто на момент виселення з зазначеної квартири.

Також позивачем не доведено що відповідачі, як обоє разом так і кожен окремо вивезли зазначене позивачем майно, або якусь частину зазначеного позивачем майна з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 в період з вересня 2020 року.

Крім того, позивачем жодним чином не доведено вартість зазначеного ним майна. Як пояснив в судовому засіданні позивач, він зазначив приблизну вартість майна та жодного моніторингу з метою з`ясування вартості аналогічного за характеристиками та станом майна на відповідних сайтах з продажу не проводив.

Обставини, на які позивач посилається в частині стягнення матеріальної шкоди не доведені ні наданими позивачем доказами, ні допитаними судом свідками, які пояснили, що дійсно чули звуки з квартири АДРЕСА_1 , які можуть свідчити про переміщення майна, та бачили транспортний засіб під під`їздом, але вказане не спростовує висновкі суду про недоведеність вимог позивача, що має наслідком відмову в позові в цій частині.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

В обгрунтування вимог позивач зазначив, що зазнав моральної шкоди, оскільки є людиною похилого віку, має інвалідність по зору, фактично є безпомічним та постійно знаходиться в стресі через ситуацію з вивезеннням його майна, страждає та переймається цим, відчуває себе приниженим, занедбаним, його звичний спосіб життя порушено, на цьому грунті виникають конфлікти і непорозуміння з оточуючими, що призвело до пригніченого стану, проблем із здоров`ям, виведення із душевної рівноваги. Він розраховував на допомогу та підтримку з боку відповідачки, але остання не переймається його душевними стражданнями. Психічний вплив, якого зазнав позивач через вивезення майна, призвів до позбавлення можливості реалізації його звичок, бажань та погіршення стосунків з найближчим оточенням.

Позивач вважає, що 150000,00 грн буде належною компенсацією завданої йому моральної шкоди.

За змістом ст.ст. 23 та 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Діючим законодавством України не визначено будь-якої певної шкали для визначення розміру складових моральної шкоди (глибина моральних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого тощо). Не мається будь-якого їхнього еквіваленту у грошових одиницях.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Отже, суд, визначаючи розмір моральної шкоди, повинен виходити з власних оціночних понять щодо достатності та обґрунтованості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Як встановлено Центральним районним судом міста Миколаєва в рішенні від від 31 травня 2021 року (справа №490/5668/20), позивач у зв`язку з пенсійним віком, інвалідністю та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги, а підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатного батька судом не встановлено.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок піклуватися про батьків та утримувати їх встановлено статтями 172 та 202 СК України на що позивач, цілком обгрунтовано розраховував, натомість відповідачка ОСОБА_2 не виконувала свій обов`язок щодо піклування та утримання батька у зв`язку з чим, той вимушений був звертатися до суду за захистом своїх прав.

Суд погоджується з аргументами позивача, в частині, що невиконання відповідачкою ОСОБА_2 свого обов`язку з піклування та утримання позивача (натомість такого обов`язку у ОСОБА_3 не виникло) та необхідність у зв`язку з цим судового захисту спричинили у позивача переживання, стрес та завдало йому моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи глибину фізичних і душевних страждань завданих позивачу, виходячи із засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що відшкодування позивачу моральної шкоди у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, є достатньою компенсацією спричинених моральних страждань, яка підлягає стяггненню з ОСОБА_2 .

В іншій частині позову з урахуванням встановлених судом обставин, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) про зобов`язання вчинити дії, компенсацію моральної шкоди та відшкодування грошових коштів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в якості відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В. Саламатін