490/2243/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Чулуп О.С. за участю секретаря судового засідання Ребрина Д.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу у цивільній справі №490/2243/23, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про поворот виконання судового наказу у цивільній справі №90/2243/23.

Заяву мотивує тим, що 30.03.2023 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з листопада 2020 року по лютий 2023 року в сумі 20786 грн. 33 коп., 3 % річних в розмірі 66,05 грн., інфляція в розмірі 230,66 грн. та судовий збір в розмірі 268 грн. 40 коп. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2024 року судовий наказ виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 30.03.2023 року скасовано. Заявник вказує, що 04.10.2024 року з її рахунку було списано грошові кошти. Враховуючи, що судовий наказ скасовано, то заявник просить в порядку повороту виконання рішення суду стягнути кошти в розмірі 12445 грн. 03 коп. з яких: 12145,03 грн., які перераховані на користь стягувача; 300 грн., які перераховані на користь Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві. Крім того заявник просить повернути їй кошти в розмірі 151,40 грн., які були сплачені неї за подачу заяви про скасування судового наказу.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені судом.

Представник ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» надав заяву в якій просить відмовити в задоволенні заяви про поворот виконання судового наказу.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.03.2023 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з листопада 2020 року по лютий 2023 року в сумі 20786 грн. 33 коп., 3 % річних в розмірі 66,05 грн., інфляція в розмірі 230,66 грн. та судовий збір в розмірі 268 грн. 40 коп.

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2024 року судовий наказ від 30.03.2023 року скасовано.

Судом досліджено лист Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві від 04.11.2024 року згідно якого повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 76173609 з примусового виконання судового наказу № 490/2243/23 виданого 05.04.2024 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» заборгованості в сумі 16351,44 грн. 02.10.2024 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 300 грн., постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 1635,14 грн. 03.10.2024 року головним державним виконавцем Лемещенко А.П. винесено платіжні інструкції для примусового списання коштів з арештованих рахунків боржника та направлено до АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Райффайзен Банк» для виконання. 04.10.2024 року на рахунок з обліку депозитних сум Відділу надійшли списання з арештованих рахунків боржника кошти на загальну суму 13660,87 грн. з яких: 12145,03 грн. перераховано на користь стягувача за відповідними реквізитами, 1215.84 грн. виконавчого збору та 300 грн. витрат виконавчого провадження.

Судом досліджено постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) від 02.10.2024 року згідно якої відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 490/2243/23 виданого 05.04.2024 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» заборгованості в розмірі 16351,44 грн. Також постановлено стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 1635,14 грн.

Відповідно до ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року по справі №13-рп/2011 роз`яснено, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відтак, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

За своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 року у справі №569/15646/16-ц).

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14, оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановленихст.382 ЦПК України 2004 року(ст.445 ЦПК Україниу редакції з 15 грудня 2017 року), яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Зважаючи на викладене, враховуючи те, що згідно судового наказу з боржниці ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» стягнута заборгованість за послуги з надання теплової енергії, що підтверджується листом Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві, однак в подальшому судовий наказ скасовано, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» суми в розмірі 12145,03 грн. в порядку повороту виконання судового наказу.

Щодо вимоги про стягнення 300 грн. витрат виконавчого провадження, то слід зазначити наступне.

Поворот виконання рішення суду, як спосіб захисту майнових прав боржника (відповідача), передбачає повернення йому стягувачем (позивачем) лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому рішенням суду.

Стягнуті в процесі виконання рішення суду витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця не є грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, а є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

За змістом ч.2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

За змістом частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відтак, у задоволенні вимог заяви в частині повернення ОСОБА_1 грошової суми в загальному розмірі 300 грн., яка була стягнута як витрати виконавчого провадження в порядку виконання судового наказу, слід відмовити.

Щодо вимоги заявника про повернення коштів в розмірі 151 грн. 40 коп., сплачених останньою за подання заяви про скасування судового наказу то слід зазначити наступне.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Іншісудові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разівідмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, розділ II ЦПК України «НАКАЗНЕ ПРОВАДЖЕННЯ» не містить норми, яка б передбачала повернення судового збору боржнику у разі скасування судового наказу.

За такого в частині задоволення заяви про повернення заявнику судового збору слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючисьст.444 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу у цивільній справі №490/2243/23 - задовольнити частково.

Допустити поворот виконання судового наказу від 30.03.2023 року у справі №490/2243/23.

У порядку повороту виконання судового наказу від 30.03.2023 року виданого Центральним районним судом м. Миколаєва у справі № 490/2243/23 стягнути з Приватного акціонерного товариства "Миколаївськатеплоелектроцентраль" (54020, м.Миколаїв, вул.Каботажний спуск, 18, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти в розмірі 12145,03 грн.

Видати виконавчий лист.

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя