Справа № 127/6529/25
Провадження 2/127/1134/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В. В., розглянувши заяву заступника керівника Вінницької окружної прокуратури про забезпечення позову у справі № 127/6529/25 за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про витребування нерухомого майна та земельних ділянок у комунальну власність Вінницької міської ради, -

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про витребування нерухомого майна та земельних ділянок у комунальну власність Вінницької міської ради.

Одночасно із позовною заявою, заступником керівника Вінницької окружної прокуратури подано заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі, яку мотивовано тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в тому числі убиральня літ. "Г", за адресою: АДРЕСА_1 , жиловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером: :02:098:0146, площею 0,0735 га., земельна ділянка з кадастровим номером: :02:098:0147, площею 0,1 га., та земельна ділянка з кадастровим номером: :02:098:0145, площею 0,0679 га., вибули із комунальної власності у власність відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поза волею власника - Вінницької міської ради, на підставі неіснуючих документів та за відсутності рішення органу місцевого самоврядування.

Власники вказаних земельних ділянок та будинків з господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , можуть розпорядитися ними на власний розсуд, в тому числі відчужувати, об`єднувати, здійснювати поділ, тощо, тому у позивача є обгрунтовані підстави вважати, що відповідачі, як власники спірних земельних ділянок та будинків з господарськими будівлями та спорудами можуть відчужити їх або іншим чином розпорядитись, що може ускладнити та унеможливити ефективний захист інтересів держави та виконання рішення суду.

З метою запобігання порушенню прав позивача прокурор просив суд: накласти арешт на об?єкти нерухомості, що згідно позовної заяви прокурора, підлягають витребуванню у комунальну власність Вінницької міської ради:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в тому числі убиральню літ. «Г», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 506.3 кв.м, житлова площа 238.5 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101;

- житловий будинок літ. «А», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 202.8 кв.м, житлова площа 146.5 KB.M., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 020;

- земельну ділянку з кадастровим номером: :02:098:0146, площею, 0.0735 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101;

- ??земельну ділянку з кадастровим номером: :02:098:0147, площею 0.1 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101;

- ??земельну ділянку з кадастровим номером: :02:098:0145, площею 0.0679 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101.

Заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вище вказаного майна.

Заборонити державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу, об?єднання, зміни категорії чи цільового призначення земельних ділянок: - земельної ділянки з кадастровим номером: :02:098:0146, площею, 0.0735 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101. ??земельної ділянки з кадастровим номером: :02:098:0147, площею 0.1 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101. ??земельної ділянки з кадастровим номером: :02:098:0145, площею 0.0679 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101.

Заборонити відповідачам: - ОСОБА_1 :

- вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ, об?єднання, зміну категорії та цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером: :02:098:0146, площею, 0.0735 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101;

-?? вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ, об?єднання, зміну категорії та цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером: :02:098:0147, площею 0.1 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101;

- вчиняти дії, спрямовані на відчуження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, в тому числі убиральню літ. «Г», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 506.3 кв.м, житлова площа 238.5 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101;

- вчиняти дії, спрямовані на відчуження житлового будинку літ. «А», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 202.8 кв.м, житлова площа 146.5 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 020;

ОСОБА_2 :

- вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ, об?єднання, зміну категорії та цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером: :02:098:0145, площею 0.0679 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, судом не встановлено необхідності у виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням, а також не встановлено необхідності призначення заяви про забезпечення позову до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч.1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову подана з додержання вимог встановлених ст. 151 ЦПК України.

При цьому судом враховано, що хоча заява про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, однак це не суперечить вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України, з огляду на те, що ч. 1 ст. 154 ЦПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Згідно із ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Суд, розглянувши вищезазначену заяву, враховуючи її обґрунтування, приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, судом враховується чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом, без нових звернень до суду.

Прокурором у заяві про забезпечення позову зазначено причини, у зв`язку з чим потрібно забезпечити позов, достатньо обґрунтовані вказані ним припущення.

Однак судом встановлено, що заходи забезпечення позову частково відповідають заявленим вимогам, є в частині співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідність забезпечувальних заходів заявленій вимозі полягає у відповідності майнового інтересу заявника заходам, про застосування яких він клопоче перед судом. Так, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії.

Судом перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що звернення заявника до суду із позовом, вказують на те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому суд звертає увагу на те, що вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд не з`ясовує фактичні обставин справи, а також не оцінює належності, допустимості і достовірності доказів щодо суті спору. Лише під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, які правовідносини випливають із встановлених обставин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити тощо.

Зважаючи на обґрунтування заявником способів забезпечення позову, яких він просить вжити, суд звертає увагу на наступне.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Застосування такого способу забезпечення позову як заборона іншим особам вчиняти будь - які дії щодо предмета спору, зокрема реєстраційні, вказує на заборону вчинення будь - які реєстраційної дії щодо предмета спору і не потребує переліку та/або конкретизування таких дій. Реєстраційна дія це державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Разом з тим, суд зауважує, що арешт, як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном. Тому при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним.

За таких обставин, враховуючи предмет спору у цій справі, не є необхідним і співмірним додатково забороняти відповідачам вчиняти дії щодо розпорядження спірним майном та державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам держреєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна, в тому числі вносити до державного реєстру речових прав записи про держреєстрацію речових прав та їх обтяжень, про скасування держреєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів тощо.

Отже, суд прийшов до висновку, що заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на спірне нерухоме майно відповідають заявленим вимогам, є необхідними і достатніми для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Такий захід забезпечення позову як накладення арешту на спірне нерухоме майно не призведе до невиправданого обмеження прав відповідачів та не завдасть їм шкоди чи збитків, а лише тимчасово унеможливить розпорядження спірним майном до вирішення спору в суді. Водночас, заходи забезпечення позову в частині заборони відповідачам вчиняти дії спрямовані на відчуження, поділ чи об`єднання предмета спору,зміну категорії та цільового призначення земельних ділянок, а також в частині заборони органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного об`єкта нерухомого майна є неспівмірними. Необхідність та доцільність вжиття додаткових заходів до забезпечення позову заявником необґрунтовані. Судом прийнято до уваги, що спірне майно належить на праві власності відповідачам, відповідно будь-які дії, пов`язані із розпорядженням даним нерухомим майном, одноособово, тобто без волевиявлення власника, не можуть бути вчинені, зокрема, ні державними реєстраторами, ні будь-якими іншими органами держреєстрації прав. А накладення арешту на спірне нерухоме майно забороняє власнику право розпоряджатися цим майном до визначення подальшої його долі. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, як додаткових заходів, не може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Цивільний процесуальний кодекс України враховує принцип рівноправ`я сторін у процесі і забезпечує захист інтересів, в тому числі, відповідачів.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд прийшов до висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в тому числі убиральню літ. «Г», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 506.3 кв.м, житлова площа 238.5 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101; житловий будинок літ. «А», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 202.8 кв.м, житлова площа 146.5 KB.M., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 020; земельну ділянку з кадастровим номером: :02:098:0146, площею, 0.0735 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101; ??земельну ділянку з кадастровим номером: :02:098:0147, площею 0.1 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, право власності на яке зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 та ??земельну ділянку з кадастровим номером: :02:098:0145, площею 0.0679 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, право власності на яку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , тобто у спосіб визначений п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, оскільки невжиття такого заходу забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Водночас, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви в частині вимог щодо забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії спрямовані на відчуження, поділ чи об`єднання спірного нерухомого майна, а також органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірних об`єктів нерухомого майна, оскільки такі вимоги є необґрунтованими, а такі додаткові заходи, за встановлених судом обставин, не є необхідними і співмірними.

На час вирішення питання про забезпечення позову судом не встановлено обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України для застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-154, 157, 258-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, про забезпечення позову - задовольнити частково.

Забезпечити позов заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про витребування нерухомого майна та земельних ділянок у комунальну власність Вінницької міської ради, шляхом накладення арешту на спірне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в тому числі убиральню літ. «Г», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 506.3 кв.м, житлова площа 238.5 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101; житловий будинок літ. «А», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 202.8 кв.м, житлова площа 146.5 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 020; земельну ділянку з кадастровим номером: :02:098:0146, площею, 0.0735 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101; ??земельну ділянку з кадастровим номером: :02:098:0147, площею 0.1 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, право власності на які зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 та ??земельну ділянку з кадастровим номером: :02:098:0145, площею 0.0679 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, право власності на яку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Виконання ухвали суду доручити Першому відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 15-А) та негайно направити для виконання.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Вінницька міська рада: ; місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59 (стягувач).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 (боржник).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 (боржник).

Текст ухвали складено 28.02.2025 року.

Суддя: