РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач є батьком неповнолітніх дітей, котрий матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не приймає участі у їх вихованні.

Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття та аліменти на утримання дружини, з якою проживає неповнолітня дитина в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно,але не менше 50% прожиткового мінімумуі до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років.

Позивач на судовий розгляд справи подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подавав заяв про розгляд справи за його відсутності та не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечила позивач.

Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Із досліджених судом свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (Республіки Польща) встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі.

Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків.

Враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, котрий не виконує обов`язок по їх утриманню, а також беручи до уваги, що на судовий розгляд справи відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували обґрунтування позивача, тому суд дійшов висновку, що вимоги є законними, доведеними і підлягають до задоволення.

Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини.

Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково суд виходить з того, що згідно з ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оскільки відповідач проживає окремо від позивача, з якою проживає дитина, тому позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років.

Однак позивач, на котрого покладається обов`язок довести обставину змоги відповідача надавати матеріальну допомогу їй, як дружині з котрою проживає дитина саме у 1/3 частини від всіх видів його доходу щомісячно, не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що його майновий стан дійсно дає змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дружини саме у такому розмірі.

З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності, розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, зважаючи на ту обставину, що позивач під час судового розгляду справи не довела, що відповідач має регулярний, великий дохід і має змогу надавати позивачу матеріальну допомогу саме в розмірі 1/3 частини від його доходу, суд дійшов висновку, що наведені обставини свідчать про неможливість відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дружини саме у розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходу.

Оскільки відповідач проживає окремо від позивача і дітей, є працездатною особою молодого віку, має можливість офіційно працевлаштуватись і отримувати регулярний дохід, на утриманні не має інших осіб, тому суд дійшов висновку, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в розмірі 1/8 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на утримання дружини та аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, ст. 84, ст.180, ч.3 ст. 181, 182, ч.1 ст. 184, ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.10.2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає неповнолітня дитина дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/8 частини від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 16.10.2024 і до досягнення дитиною 3-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 2422,40 грн судового збору в дохід держави.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_4 , проживає у АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає у АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 04.03.2025 року.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук