Провадження № 2/638/1665/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинського районного суду м. Харкова у складі судді:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, в обґрунтування якого зазначили, що на праві спільної сумісної власності є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

23.07.2024 року відбулося залиття квартири позивачів, про що складено Акт обстеження від 29.07.2024 року. При обстеженні технічного стану внутрішньобудинкових систем господарчої, побутової (зливної) каналізації та холодного водопостачання виявлено теча різьбового з`єднання при підключенні унітаза. В квартирі АДРЕСА_2 постраждало від залиття: кімната (пол.-17.1 м2, стеля 17.1 м2, стіна 16.6 м2), коридор: пол:4.6 м2, стеля 4.6м2,стіна 13 м2).

З метою встановленнярозміру матеріальної шкоди, заподіяного внаслідок залиття квартири, позивач ОСОБА_1 31 липня 2024 року звернувся до Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім..3асл. проф.. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України. Висновком експертів №6174/7247 за результатами проведення комісійного будівельно-технічного дослідження від 16.09.2024 року встановлено, що розмір матеріальної шкоди становить 49764 грн. Також позивачі понесли за експертну оцінку у розмірі 14994,14 грн та на закупівлю товарів та обладнання для ремонту у розмірі 32359,39 грн. Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду відмовився. Крім того, позивачі зазначають, що їм завдано моральну шкоду у розмірі 40000 грн.

Позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у рівних долях пропорційно суму майнових збитків у розмірі 107117,53 грн, моральну шкоду у розмірі 40000 грн; судовий збір у розмірі 1472 грн.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк 15 днів для подання відзиву на позовну заяву.

ОСОБА_4 , від імені якого діє представник ОСОБА_5 , у відзиві на позовну заяву визнав, що дійсно залиття квартири позивачів сталося внаслідок течі різьбового з`єднання при підключенні унітаза у квартирі АДРЕСА_3 , яку він придбав у грудні 2022 року. Відповідач заперечує щодо майнової шкоди, заподіяної позивачам, у розмірі 32359,39 грн, в тому числі на придбання плитки на суму 16883,64 грн, оскільки проведення ремонту на вказану суму жодним чином не пов`язане із залиттям квартири. Крім того, вважає, що позивачами необґрунтовано визначено моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн, розмір якої всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не доведено.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивачі зазначили, що придбання плитки на суму 16883,64 грн безпосередньо пов`язано з необхідністю усунути наслідки залиття квартири. Щодо моральної шкоди, зазначили, що залиття квартири викликало у них сильні душевні страждання та переживання.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Зазначили, що фактична сума грошових коштів, які вони використали на ремонт квартири, складає 32359,39 грн.

Представник відповідача - ОСОБА_5 позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі шкоди, який визначено висновком експерта. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.

Позивач ОСОБА_3 просив справу розглядати за його відсутністю.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 02 вересня 1998 року, реєстраційний номер 1-98-140703.

Згідно з Актом обстеження від 29 липня 2024 року, складеного представниками Комплексу «Харківводовідведення» у складі майстра дільниці Шевченківського р-н УТО ВБС Єлфімова А.С., слюсаря-сантехніка дільниці № 8 УТО ВБС Ярошенка Є.В., 23 липня 2024 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_4 . При обстеженні комунікацій холодного водопостачання та каналізації була виявлена теча різьбового з`єднання при підключенні унітаза (внутрішньоквартирна теча). В квартирі АДРЕСА_2 постраждало від залиття кімната: підлога 17,1 м2, стеля 17,1 м2, стіна -16,6 м2; коридор: підлога 4,6 м2, стеля 4,6 м2, стіна 13 м2.

Сторонами визнається та не підлягає доказуванню згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до висновку експертів ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 6174/7247 від 16 вересня 2024, складеного за результатами проведення комісійного будівельно-технічного дослідження, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири за адресою: АДРЕСА_5 , станом на час складання висновку становить 49764,00 грн.

За проведення експертного дослідження № 6174/7247 ОСОБА_1 сплаченоННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» грошові кошти у розмірі 14994,14 грн, що підтверджується Актом № 6174/7247 від 31 липня 2024 року та квитанцією № 13 від 08 серпня 2024 року.

Крім того, ОСОБА_1 сплачено за будівельні матеріали та обладнання для ремонту грошові кошти у розмірі 32359,39 грн, що підтверджується видатковою накладною № 6343561 від 30.08.2024, фіскальними чеками від 20.09.2024, рахунок-фактурами від 16.09.2024, 18.09.2024, 24.09.2024.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч. 1 ст. 11, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно зі ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктами 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №759/4781/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 203/2378/14-ц та від 28.08.2019 у справі № 638/20603/16.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житловокомунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за головного інженера, голови комісії майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Наданий позивачами Акт обстеження від 29 липня 2024 року відповідає вимогам Правил № 76, зазначеним в Додатку 4, складений уповноваженими на це особами, у ньому зазначено характер залиття та його причини, завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей), а тому є належним, допустимим та достовірним доказом підтвердження факту залиття квартири позивачів, характеру пошкоджень майна позивачів, вини відповідача у залитті квартири позивачів.

Поданий позивачами в порядку ст. 106 ЦПК України висновок експертів складено відповідно до вимог закону уповноваженими особами, експерти попереджені про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 384 КК України, об`єкти дослідження узгоджуються з актом від 29 липня 2024 року, а тому висновок експертів від 16 вересня 2024 року є належним, допустимим та достовірним доказом розміру матеріальної шкоди, завданої позивача, внаслідок залиття квартири.

Як зазначалось вище, відповідач у відзиві на позовну заяву визнав, що залиття квартири позивачів сталося з його вини, а також визнав позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 49764,00 грн відповідно до висновку експертів.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням предмету та підстав позову, належності, допустимості, достовірності та достатності доказів в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди у розмірі 49764,00 грн, суд не вбачає підстав не приймати визнання позову відповідачем в цій частині, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Крім того, оскільки для відновлення свого порушеного права, з метою визначення розміру заподіяної майнової шкоди, позивачами сплачено запроведення експертного дослідження № 6174/7247 грошові кошти у розмірі 14994,14 грн, тому з ОСОБА_4 на користь позивачі підлягають стягненню також грошові кошти у розмірі 14994,14 грн в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи для визначення розміру майнової шкоди, які позивачі були змушені зробити для відновлення свого порушеного права.

Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів вартості витрат у розмірі 32359,39 грн, які позивачі понесли на придбання товарів та обладнання для ремонту, з огляду на таке.

Як зазначалось вище, збитками, які завдано особі у результаті порушення її цивільного права, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З долученого позивачами висновку експертів, який судом визнано належним та допустимим доказом розміру завданої майнової шкоди, визначено, що шкода, заподіяна позивачам внаслідок залиття квартири, складає 49764,00 грн. При цьому, як вбачається зі змісту висновку експертів, зведеного кошторисного розрахунку та локального кошторису на будівельні роботи (а.с. 22-23), зазначений розмір шкоди включає в себе як вартість матеріалів, виробів, комплектів, так і заробітну плату робітників, тобто усі витрати на ремонтні роботи, необхідні для усунення наслідків залиття квартири, з урахуванням ПДВ.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що фактично витрачені позивачами грошові кошти на проведення ремонту у розмірі 32359,39 грн повністю охоплюються розміром шкоди, визначеним висновком експертів, та не перевищують його. Різниця в сумі витрат в сторону зменшення, порівняно з висновком експертів, вочевидь зумовлена відсутністю витрат на оплату праці робітників. Таким чином, враховуючи, що розмір витрат позивачів на придбання матеріалів для проведення ремонту повністю охоплюється розміром майнової шкоди, визначеної висновком експертів, який відповідач визнав та не просив зменшити, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на придбання товарів та обладнання для ремонту 32359,39 грн.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн суд зазначає наступне.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст. 23, 1167 ЦК України.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На переконання суду, внаслідок залиття квартири позивачів, останні зазнали душевних страждань, оскільки пошкоджене майно є місцем їхнього проживання, що свідчить про необхідність докладання значних та невідкладних зусиль для відновлення попереднього становища, враховуючи обсяг та характер заподіяної шкоди.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнали позивачі внаслідок залиття належної їм, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 4000 грн на користь кожного позивача, оскільки, на переконання суду, компенсація моральної шкоди у такому розмірі буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Позивачі помилково включили до позовних вимог витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, які є судовими витратами, тому суд не розглядає цю вимогу як позовну.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачів майнової шкоди у розмірі 64758,14 грн (49764 грн+14994,14 грн), тобто по 21586,05 грн на користь кожного позивача, а також моральної шкоди у загальному розмірі 12000,00 грн (по 4000 грн кожному позивачу).

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог частково на 55,98% (задоволено 76758,14 грн із 137117,53 грн заявлених), суд стягує з відповідача на користь позивачів судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 824,04 грн, тобто по 274,68 грн на користь кожного позивача.

Підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інших судових витрат на професійну правничу допомогу судом не встановлено, оскільки позивачами всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надано доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, як це зазначено у позовній заяві.

Долучений позивачами Договір про надання юридичних послуг № А-26092401 від 26.09.2024 не є таким доказом, оскільки як вбачається з його змісту, виконавцем послуг за цим договором є ФОП ОСОБА_6 та субвиконавці. При цьому, зі змісту договору та додатків до позову не вбачається, що Томах К.О. або субвиконавці є адвокатами, а матеріали справи не містять доказів протилежного.

Тобто, юридичні послуги у цій справі надавалися позивачу особою, яка не має статусу адвоката.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів понесення позивачами витрат саме на професійну правничу допомогу, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів грошових коштів у розмірі 10000 грн на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 4, 10, 12-13, 79-81, 89, 141, 259, 263-265, 267-268, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, грошові кошти у розмірі 21586,05 грн (двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість гривень 05 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, грошові кошти у розмірі 21586,05 грн (двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість гривень 05 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, грошові кошти у розмірі 21586,05 грн (двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість гривень 05 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 , в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 , в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 , в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 , судовий збір у розмірі 274,68 грн (двісті сімдесят чотири гривні 68 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 , судовий збір у розмірі 274,68 грн (двісті сімдесят чотири гривні 68 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 , судовий збір у розмірі 274,68 грн (двісті сімдесят чотири гривні 68 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 03 березня 2025 року.

Суддя І.П. Латка