КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року

справа № 752/6788/23

провадження № 22-ц/824/587/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.,

учасники справи:

позивач - Житлово-будівельний кооператив «Молодіжний»

відповідач- ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження в м. Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року, постановлене під головуванням судді Хоменко В.С., у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ЖБК «Молодіжний» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з яких 44 916,44 грн. - заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, 30 914,97 грн. - інфляційна складова заборгованості, 3 % річних - 6 862,96 грн. і 2 684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

На мотивування заявлених позовних вимог вказує, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Обслуговування вказаного будинку та його прибудинкової території здійснює позивач ЖБК «Молодіжний» на підставі Статуту, відповідних договорів та рішень загальних зборів кооперативу.

Зазначає, що внески на утримання будинку та прибудинкової території нараховувались згідно прийнятих рішень Загальних зборів членів кооперативу, які є чинними.

ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються права та обов`язки члена кооперативу, своїх обов`язків по сплаті за користування наданими послугами у встановленому для членів Кооперативу не здійснює, в зв`язку з чим, за період з 01.01.2012 року по 01.04.2023 року має заборгованість перед позивачем по платежам за спожиті житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку та прибудинкової території, тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2023 року позов ЖБК «Молодіжний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Молодіжний» заборгованість за надані житлово-комунальні в розмірі 44 916,44 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 30 914,97 грн., суму 3-х відсотків річних у розмірі 6 862,96 грн., а також судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. (а.с. 107-111).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.10.2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву відповідача - ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07.06.2023 року по цивільній справі за позовом ЖБК «Молодіжний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, задоволено; заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2023 року скасовано та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 167-169).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року позов Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний» заборгованість за надані житлово-комунальні в розмірі 44 916,44 грн (сорок чотири тисячі дев`ятсот шістнадцять гривень 44 копійки), суму інфляційних втрат у розмірі 20 621,23 грн. (двадцять тисяч шістсот двадцять одна гривня 23 копійки), суму 3-х відсотків річних у розмірі 5 878,10 грн. (п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень 10 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний» у відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору 2 317,93 грн (дві тисячі триста сімнадцять гривень 93 копійки).

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивачем було пропущено строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за період з 01.01.2012 року по 31.12.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначила, що оскільки з розрахунку ціни позову, вбачається, що відповідачем починаючи з січня 2012 року закінчуючи груднем 2022 року здійснювалися часткові оплати заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, то такі дії відповідача свідчать про визнання заборгованості, що є підставою для переривання позовної давності. Враховуючи, що позов було подано 06.04.2023 року, відповідно до положення чинного законодавства строк позовної давності не пропущений.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що споживач в квартирі АДРЕСА_1 зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, оскільки він фактично користувався ними. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги підтверджена позивачем належними та допустимими доказами, а часткова сплата цієї заборгованості відповідачем свідчить про визнання вищевказаних обставин. Стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження фактів ненадання йому послуг взагалі, або надання не в повному обсязі, або неналежної якості житлово-комунальних послуг. Крім того, під час розгляду справи стороною відповідача не спростовано розрахунків заборгованості позивача, а тому суд приймає до уваги розрахунок заборгованості наданий позивачем, оскільки останній здійснено у відповідності до встановлених правил та тарифів, які діяли в період їх нарахування. Суд дійшов до висновку про те, що усвідомлена оплата за попередній період, навіть часткова, є підставою для переривання строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 03.03.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Новицькою Р.М. за реєстровим № 6-386 (а.с. 72).

19.07.1965 року було зареєстровано ЖБК «Молодіжний» за адресами: АДРЕСА_2 .

Кооператив здійснює забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території, належного отримання мешканцями будинку житлово-комунальних послуг (п. 2 Статуту позивача).

Згідно з п. 5.4. статуту ЖБК «Молодіжний» членство в кооперативі новий власник набуває з моменту набуття ним права власності на приміщення за будь-яких підстав, передбачених чинним законодавством України, подавши до правління кооперативу відповідну заяву. Рішення Правління чи Голови Правління кооперативу про прийняття до членів кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами (зборами уповноважених) його членів (а.с. 81).

Згідно із п. 6.2.1 і 6.2.3 Статуту член Кооперативу зобов`язаний: виконувати вимоги статуту кооперативу, рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу і правління кооперативу; своєчасно вносити оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, здійснювати цільові внески на розрахунковий рахунок кооперативу. Обов`язки по внесенню оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та здійсненню цільових внесків виникають у членів кооперативу з моменту набуття права власності на квартиру, або її частину.

У справі наявні копії протоколів загальних зборів членів ЖБК «Молодіжний», якими затверджувались розміри внесків на управління будинком і прибудинковою територією, які є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавались, та доказів зворотному матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У постанові Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц, зазначається, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Таким чином, як було вірно встановлено судом першої інстанції, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що в частині заборгованості за період з 01.01.2012 року по 31.12.2016 року пропущено строк позовної давності.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії та/або письмове прохання відстрочити сплату боргу та/або письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу та/або часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 27 квітня 2016 року по справі № 3-269гс16, у постанові від 9 листопада 2016 року по справі № 6-1457цс16, у постанові від 29 березня 2017 року по справі № 6-1996цс16,у постанові від 08 листопада 2017 року по справі № 6-2170цс16, Верховним Судом у постанові від 9 листопада 2018 року по справі № 911/3685/17, у постанові від 24 квітня 2019 року по справі № 569/8314/14.

Виходячи з розрахунку заборгованості, наданого ЖБК «Молодіжний» за період з січня 2012 року по грудень 2016 року по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_3 , було здійснено оплати за отримані послуги: у січні 2012 року - 486,19 грн.; у лютому 2012 року - 486,19 грн.: у березні 2012 року - 486,19 грн.; у квітні 2012 року - 486,19 грн.; у травні 2012 року - 406,01 грн.; у червні 2012 року - 325,83 грн.; у липні 2012 року - 343,28 грн.; у серпні 2012 року - 423,46 грн.; у жовтні 2012 року - 776,16 грн.; у листопаді 2012 року - 423,46 грн.; у грудні 2012 року - 423,46 грн.; у січні 2013 року - 423,46 грн.; у лютому 2013 року - 423,46 грн.; у квітні 2013 року - 846,92 грн.; у травні 2013 року - 423,46 грн.; у червні 2013 року - 442,66 грн.; у серпні 2013 року - 990,91 грн.; у вересні 2013 року - 495,46 грн.; у жовтні 2013 року - 495,46 грн.; у листопаді 2013 року - 495,46 грн.; у грудні 2013 року - 423,46 грн.; у січні 2014 року - 423,46 грн.; у травні 2015 року - 663,63 грн.; у серпні 2015 року - 1 421,49 грн.; у січні 2016 року - 2 500,00 грн.; у березні 2016 року - 2 500,00 грн.; у травні 2016 року - 3 000,00 грн.; у серпні 2016 року - 2 499,92 грн.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не вказано обставин, які б свідчили про невірність здійснених позивачем розрахунків заборгованості.

Дослідивши наданий розрахунок заборгованості, судом першої інстанції було встановлено що за період з 01.01.2012 року по 31.12.2016 року відповідачем здійснювалась часткова сплата боргу, зокрема, у серпні 2015 року відповідачем сплачено 1 421,49 грн. при нарахованих 253,55 грн.; у січні 2016 року відповідачем сплачено 2 500,00 грн. при нарахованих 1 407,82 грн.; у березні 2016 року відповідачем сплачено 2 500,00 грн. при нарахованих 815,15 грн.; у травні 2016 року відповідачем сплачено 3 000,00 грн. при нарахованих 476,92 грн.; у вересні 2016 року відповідачем сплачено 2 499,92 грн. при нарахованих 650,64 грн.

Оскільки, апелянтом періодично вносився більший розмір оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, ніж було нараховано, що свідчить про вчинення відповідачем дій, які, відповідно до положень статті 264 ЦК України, свідчать про переривання строку позовної давності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, та враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: