Номер провадження: 22-ц/813/2475/25
Справа № 523/9383/24
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Серебрякова Ганна Володимирівна,

стягувач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2024 року у складі судді Кисельова В.К.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст скарги

У червні 2024 року, ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Серебрякової Г.В., стягувач: ОСОБА_2 щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

В обґрунтування поданої скарги посилалася на те, що 23 травня 2024 року головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебряковою Г.В. винесено постанову у ВП № НОМЕР_1 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до виконання нею зобов`язань, визначених виконавчим листом № 752/7784/19, який виданий 22.01.2024 Суворовським районним судом м. Одеси.

ОСОБА_1 не погоджується із зазначеною постановою, вважає, її протиправною, та вважає, що під час винесення цієї постанови державний виконавець допустила порушення законодавства України, у зв`язку із чим звернулася із цією скаргою.

Позиція сторін в суді першої інстанції

Державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби умісті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Серебрякова Г.В., пояснення чи заперечення на скаргу не надав.

Стягувач ОСОБА_2 надала до суду пояснення у справі, відповідно до яких вважала скаргу безпідставною, оскільки ОСОБА_1 не бажає виконувати рішення суду щодо надання зустрічей дитини з бабусею, при цьому державний виконавець неодноразово виходив за місцем проживання боржниці, але до державного виконавця ніхто не вийшов, рішення суду не було виконано. На підставі викладеного, вважає, що оскільки ОСОБА_1 умисно не виконує рішення суду, тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування її висновків

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби умісті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Серебрякової Г.В., стягувач: ОСОБА_2 щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами задоволено частково. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби умісті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Серебрякової Г.В. щодо прийняття постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 23.05.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві керування транспортними засобами до виконання нею зобов`язань, визначений виконавчим листом №752/7784/19, який виданий 22.01.2024 Суворовським районним судом м. Одеси. Зобов`язано головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби умісті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Серебрякову Г.В. або державного виконавця у якого перебуває виконавче провадження НОМЕР_2 скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 23.05.2024, яка прийнята головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебряковою Г.В., у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що виконавець дійшов передчасного висновку про необхідність обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, оскільки такі обмеження порушують права малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме щодо перевезення дитини до школи, дошкільних закладів, місць прогулянок тощо. Суд також вважав, що такі обмеження не будуть сприяти виконанню боржницею зобов`язань, визначених виконавчим листом № 752/7784/19, який виданий 22.01.2024 Суворовським районним судом м. Одеси.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2024 року та відмовити у скарзі адвокату Голосову Ю.В., який представляє інтереси боржника ОСОБА_1 , в рамках ВП НОМЕР_1, вирішити питання судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з 2021 року малолітню дитину ніхто не бачив на території м.Одеси і Одеської області, дитина не здобуває освіту. Під час виконавчих дій ні ОСОБА_1 ні дитина не були присутні, все інше є виключно безпідставні припущення судді першої інстанції. Адвокат Голосов Ю.В. особисто зазначив, що він ні дитину, ні боржника в м.Одесі не бачив, а тому припускати, що дитина не вийшла через якісь обставини є вигадування і фантазія. Крім того, боржницю викликали, але остання жодного разу не з`являлася і доказів небажання онуки зустрічатися із бабусею не надала. Поведінку малолітньої дитини ніхто не з`ясовував і припускати, що вона не бажає спілкуватися не є предметом скарги. Дитина не відвідує заклади освіти, не здобуває знання, в матеріалах справи немає доказів, що дитина навчається, суд вигадав обставини без жодного підтвердження документально, що обмеження у праві керування позначиться на правах дитини. Щодо посилання суду першої інстанції на практику Європейського суду, то ці рішення якраз вказують, що обмеження боржника можливе на підставі закону і це підтверджується, що виконавець діяв законно. Враховуючі, що поважність причин невиконання рішення суду встановлюється в інших судових справах, тому суд першої інстанції не міг надавати оцінку поважності, бо це не є предметом оскарження, а суд мав перевірити виключно процедуру дотримання винесення обмежень на боржника. Суд мав перевірити законність винесення постанови про обмеження керування транспортним засобом. Крім цього суд відмовив стягувачу зупинити провадження по справі, а це напряму стосувалося предмету доказування.

Позиція сторін в суді апеляційної інстанції

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 20.02.2025 сторони не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направили.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року у справі №752/7784/19 частково задоволено позов ОСОБА_2 про визначення способу її участі у вихованні онуки.

26 червня 2023 року постановою Одеського апеляційного суду рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року змінено в частині участі у вихованні онуки, а саме: визначено ОСОБА_2 спосіб її участі у особистому вихованні онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом особистих зустрічей (побачень) кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/ знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля у присутності матері ОСОБА_1 до досягнення дитиною десятирічного віку; встановлено порядок виконання рішення суду шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати побачення ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля до досягнення дитиною десятирічного віку.

На виконання вказаних рішень 22.01.2024 Суворовський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист у справі № 752/7784/19. Виконавчий лист № 752/7784/19 перебуває на примусовому виконанні Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (виконавче провадження № НОМЕР_1).

07 лютого 2024 року було відкрито виконавче провадження головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебряковою Г.В..

23 травня 2024 року головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебряковою Г.В. винесено постанову у ВП № НОМЕР_1 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до виконання нею зобов`язань, визначених виконавчим листом № 752/7784/19, який виданий 22.01.2024 Суворовським районним судом м. Одеси.

В мотивувальній частині постанови державний виконавець зазначила:

06.02.2024 стягувачем - ОСОБА_2 пред`явлено до примусового виконання виконавчий лист № 752/7784/19 виданий 22.01.2024, документ видав: Суворовський районний суд міста Одеси. Постановою від 07.02.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з вищевказаного виконавчого документа. З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду. На неї 22.04.2024 року накладений штраф у сумі 1700,00 грн. та 06.05.2024 року накладений штраф у сумі 3400,00 грн. (загальна сума - 5100 грн. (UAH)…»

Також встановлено, що 07 квітня 2024 року державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стоніс Ю.В. був складений акт в якому було зазначено, що боржниця не виконала вимоги рішення суду, відсутня за місцем реєстрації АДРЕСА_1 , не забезпечила явку дитини.

05 травня 2024 року державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дідур І.М був складений акт в якому було зазначено, що боржниця не виконала вимоги рішення суду, відсутня за місцем реєстрації АДРЕСА_1 , не з`явилась на проведення виконавчий дій.

Постановами державного виконавця від 22.04.2024 на ОСОБА_1 був накладений штраф у сумі 1700,00 грн. та від 06.05.2024 накладений штраф у сумі 3400,00 грн.

ОСОБА_1 наполягає, що не змогла виконати 07.04.2024 та 05.05.2024 рішення суду з поважних причин, а саме, що не мала можливості, оскільки малолітня ОСОБА_4 не бажає зустрічатись зі своїм батьком ОСОБА_5 . Під час здійснення виконавчих дій був присутній представник стягувача ОСОБА_5 , а тому дитина побоювалась виходити на зустріч з батьком. ОСОБА_1 не бажала застосувати на дитину тиск та травмувати психіку дитини.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 .

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець підчас здійснення виконавчого провадження має право, у тому числі п. 1 проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, п. 14. викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Частиною 2 даної статті передбачено, що державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2024 та 05.05.2024 державними виконавцями Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) проводилась перевірка виконання боржником ОСОБА_1 виконавчого документу відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 26 червня 2023 року. Під час виконавчих дій був присутня стягувач ОСОБА_2 , її представник ОСОБА_5 , а також представник боржниці адвокат Голосов Ю.А.

Однак ОСОБА_1 не з`явилась під час проведення виконавчий дій, а замість неї був присутній її представник адвокат Голосов Ю.А., який пояснював, що дитина не бажає бачити батька, а тому не вийде на зустріч з бабусею ОСОБА_2 . Отже встановлено, що під час виконання рішення виникли певні обставини, пов`язані саме з поведінкою малолітньої дитини, а саме її особистими взаємовідносинами з батьком, який був присутнім під час виконавчий дій.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що в даному випадку державний виконавець повинен був викликати для надання пояснень особисто ОСОБА_1 з метою з`ясування невиконання рішення суду та поведінки дитини, однак представники Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надали доказів виклику ОСОБА_1 для надання пояснень.

Крім того, п.10 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

В той же час, у матеріалах справи відсутні також відомості того, що державний виконавець звертався до суду з питання роз`яснення подальшого виконання рішення суду.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що під час виконавчих дій ні ОСОБА_1 , ні дитина не були присутні, все інше є виключно безпідставні припущення судді першої інстанції. Адвокат Голосов Ю.В. особисто зазначив, що він ні дитину, ні боржника в м.Одесі не бачив, а тому припускати, що дитина не вийшла через якісь обставини є вигадування і фантазія. Крім того, боржницю викликали, але остання жодного разу не з`являлася і доказів небажання онуки зустрічатися із бабусею не надала. Поведінку малолітньої дитини ніхто не з`ясовував і припускати, що вона не бажає спілкуватися не є предметом скарги. Дитина не відвідує заклади освіти, не здобуває знання, в матеріалах справи немає доказів, що дитина навчається.

Вищевказані доводи ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, оскільки суд перевірив виключно процедуру дотримання винесення державним виконавцем обмежень на боржника, зазначивши про те, що в судовому засідання було встановлено, що під час виконання рішення виникли певні обставини, пов`язані саме з поведінкою малолітньої дитини, а саме її особистими взаємовідносинами з батьком, який був присутнім під час виконавчий дій, тому в даному випадку державний виконавець повинен був викликати для надання пояснень особисто ОСОБА_1 з метою з`ясування невиконання рішення суду та поведінки дитини, однак таких дій не вчинив. Доказів про вживання державним виконавцем у повній мірі ефективних заходів направлених на виконання рішення суду матеріали справи не містять.

Безпідставними є і твердження ОСОБА_2 про те, що суд вигадав обставини без жодного підтвердження документально, що обмеження у праві керування позначиться на правах дитини.

Так, в даному випадку суд вірно звернув увагу на практику Європейський суду з прав людини, а саме в застосуванні критерію необхідності у сучасному демократичному суспільстві. Зокрема судом зауважено, що у справі Гочев проти Болгарії (рішення від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Будь-які обмеження у правах мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року.

З огляду на викладене, суд вірно дійшов висновку про те, що державний виконавець під час прийняття постанови у ВП НОМЕР_1 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до виконання нею зобов`язань, визначених виконавчим листом №752/7784/19, повинен був також ураховувати можливі наслідки прийняття даної постанови, зокрема те, що позбавлення боржниці права керування транспортними засоби порушує права малолітньої ОСОБА_4 , оскільки мати позбавлена права відвозити дитину про прогулянки до школи, дитячих закладів та ін.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що державний виконавець не мотивував, яким чином саме цей обмежувальний захід спонукатиме боржника до виконання виконавчого листа та виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що виконавець дійшов передчасного висновку про необхідність обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 у суду апеляційної інстанції відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2025

Головуючий

Судді: