Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2725/24

Провадження № 2/126/306/2025

"25" лютого 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В. М.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Горелової Л.Г.

представника відповідача адвоката Янчука В.М.

представника третьої особи Лелюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Служба у справах дітей Бершадської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , Служби у справах дітей, як структурного підрозділу органу опіки та піклування Бершадської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в якому просить розірвати шлюб, укладений 28.07.2019 року між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Голдашівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 1. Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та залишити малолітню дитину ОСОБА_3 на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28.07.2019 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Голдашівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 1.

Від цього шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є та записана відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_2 ..

Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки дружина зраджувала йому в подружньому житті, в результаті чого у них виникали сварки та непорозуміння та з дня народження дитини сином займався та доглядав за ним лише він, що призвело в квітні 2024 року до розпаду сім`ї. В результаті, відповідачка залишила дитину та виїхала за кордон. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Примирення та збереження шлюбу неможливе, а перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини та його інтересам, розвиватися фізично, розумово, морально та у соціальному відношенні здоровим в умовах свободи та гідності. В зв`язку з розпадом сім`ї в квітні 2024 року він вимушений був переїхати проживати в с. Лісниче в будинок батьків, займатися сільським господарством (вирощувати птицю) та здавати в оренду власну квартиру в м. Вінниця. Він перебуває на обліку в управлінні соціального захисту та отримує державну допомогу при народженні дитини (довідка № 1700 від 16.09.2024), син повністю знаходиться на його вихованні та утриманні, що підтверджується довідкою № 9 Лісниченського закладу дошкільної освіти «Ромашка» від 16.10.2024 року. Згідно Акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 2 від 11.10.2024, син забезпечується всім необхідним для його розвитку. Він має побутові та матеріальні можливості для проживання та розвитку дитини, будинок в якому вони проживають обладнаний всім необхідним для повноцінного життя та розвитку дитини.

Відповідачка додому не повертається, на зв`язок з ними виходить рідко і то не з ціллю поцікавитись життям сина, його здоров`ям, щось порадити чи допомогти, а більше щоб посваритися з ним та з погрозами, що мене зведе зі світу, а сина забере до себе. Дружина не має стабільного заробітку та житла. Спору по майні у них з відповідачем немає.

Вважає, що визначення місця проживання неповнолітнього сина разом з ним відповідатиме інтересам дитини, призведе до юридичної визначеності його постійного місця проживання.

Ухвалою суду від 12.11.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

11.12.2024 відповідач ОСОБА_2 , подала відзив, в якому позов визнала частково. Свою позицію мотивувала тим, що проти розірвання шлюбу вона не заперечує так як вони з позивачем перестали проживати разом однією сім`єю. Однак, щодо визначення проживання дитини з батьком вона заперечує з тих підстав, що наразі вона проживає за кордоном, повертатися в Україну наміру немає і хоча наразі вона немає постійного житла і стабільного заробітку в зв`язку з чим син залишився проживати з батьком, вона має намір створити іншу сім`ю та сподівається, що її матеріальне становище покращиться і вона забере сина до себе.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Горелова Л.Г., просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. Зазначили, що на теперішній час дитина проживає з позивачем та має всі необхідні умови для проживання. Відповідач не зможе забезпечити ОСОБА_3 належних умов проживання.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не явилася.

Представник відповідача, адвокат Янчук В.М., в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав викладених у відзиві, який надала відповідач ОСОБА_2 ..

Представник третьої особи служби у справах дітей Лелюк В.І. в судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , висновок органу опіки та піклування Бершадської міської ради підтримала, вважає, що визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком відповідатиме її найкращим інтересам.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 28.07.2019 року сторони уклали шлюб, який вони зареєстрували у виконкомі Голдашівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 .

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 виданого 14.09.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) .

Позивач стверджує, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки дружина йому зраджувала, в результаті чого у них виникали сварки та непорозуміння, що призвело в квітні 2024 року до розпаду сім`ї. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Сторони не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

В розумінні ст. 56 СК України, ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин.

Задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує щодо його розірвання. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб.

Суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Одночасно, згідно з ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідачка не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище.

Щодо позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та залишення малолітньої дитини ОСОБА_3 на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 3 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Суд вправі застосувати вищезазначене положення закону в тому випадку, коли мати та батько дитини проживають окремо, тобто за різними адресами; не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, що відповідає спірним правовідносинам.

В судовому засіданні встановлено та стороною відповідача не оспорюється, що малолітня дитина сторін проживає із батьком за адресою: АДРЕСА_1 в будинку батьків позивача, оскільки займається вирощуванням птиці, а тому здає в оренду власну квартиру в м. Вінниця.

Позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту та отримує державну допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою управління № 1700 від 16.09.2024, син знаходиться на вихованні та утриманні батька, що підтверджується довідкою № 9 Лісниченського закладу дошкільної освіти «Ромашка» від 16.10.2024 року.

Згідно Акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 2 від 11.10.2024, син сторін ОСОБА_3 проживає разом із батьком та забезпечується ним всім необхідним для життя та розвитку. Будинок в якому вони проживають, обладнаний всім необхідним для повноцінного життя.

Суд бере до уваги вік дитини, його місце проживання, те, що дитина має стабільні соціальні зв`язки зі своїми родичами, друзями однолітками.

Також судом встановлено, що мати дитини, відповідачка ОСОБА_2 , перебуває за кордоном, наразі забрати з собою сина не має можливості.

Згідно висновку складеного Органом опіки та піклування Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, затвердженого рішенням про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини від 24.12.2024 вбачається, що 23.10.2024 комісією у складі працівників служби у справах дітей, комунальної установи «Центр соціальних служб», Лісниченського старостинського округу було обстежено умови проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обстеження встановлено, що ОСОБА_3 разом з батьком проживають у будинку, який належить діду дитини, ОСОБА_5 . Санітарно-гігієнічний стан задовільний, температурний режим забезпечується. Дитина має власне спальне місце в кімнаті з батьком. ОСОБА_3 забезпечений одягом та взуттям, що відповідає віку та сезону. В дитини багато розвиваючих іграшок та книг, є самокат, велосипед. Забезпечений продуктами харчування, необхідними для дитини відповідного віку. Є необхідні засоби гігієни. Умови проживання повністю задовольняють потреби дитини у вихованні та розвитку. Основним доходом батька, ОСОБА_1 , є дохід від реалізації сільськогосподарської продукції, що складає близько 10000 грн. на місяць та від надання в оренду квартири - 10500 грн. в місяць (договір оренди квартири від 22.04.2024).

Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги, наданої управлінням соціального захисту населення (Лівобережне) Вінницької міської ради від 16.09.2024 № 1700, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» отримує державну допомогу при народженні дитини з 01.12.2022 по теперішній час.

До служби у справах дітей Бершадської міської ради не надходило повідомлень від Бершадського ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, КУ «Центр соціальних служб Бершадської міської ради», медичних працівників та інших суб`єктів виявлення та/або організацій соціального захисту дітей щодо ухилення батька, ОСОБА_1 , від виконання батьківських обов`язків чи насильства в сім`ї.

Згідно з інформацією, наданою Михайлівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини від 10.12.2024, декларація укладена батьком, ОСОБА_1 , з лікарем АЗПСМ ОСОБА_6 .. Дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає в АДРЕСА_1 . На диспансерному обліку не перебуває. У разі хвороби чи проведення щеплень відвідує лікаря в супроводі батька. Рекомендації лікаря батько виконує. Фізичний розвиток дитини задовільний, відхилень в розумовому розвитку немає. Щеплення отримує згідно з календарем щеплень. Захворювань, які спричинені недостатнім доглядом за дитиною з боку батька не виявлено. Мати, ОСОБА_2 , за медичною допомогою з приводу стану здоров`я дитини, не зверталася.

З довідки, наданої Лісниченським закладом дошкільної освіти «Ромашка» від 16.10.2024 № 9, відомо, що ОСОБА_3 , 2022 р.н., дійсно відвідує вищевказаний заклад. Хлопчик розумний, вихований, чистий. За період перебування дитини в дитячому закладі, приводить і забирає хлопчика батько. Мама ще жодного разу не була в садочку, не цікавиться життям хлопчика в закладі, в групі.

До служби у справах дітей Бершадської міської ради, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, 10.12.2024 від ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому вона зазначає, що позовні вимоги визнає частково. ОСОБА_2 стверджує, що з квітня 2024 року не проживає разом з ОСОБА_1 . Малолітній син ОСОБА_3 залишився проживати з батьком. Вона ж в даний час проживає за кордоном, що підтвердила копією паспорта з відміткою про перетин кордону 08.11.2024. ОСОБА_2 зазначає, що у зв`язку з тим, що не має постійного місця проживання, стабільного заробітку, вона не може взяти сина до себе. ОСОБА_3 дійсно проживає з батьком в с. Лісниче та перебуває на повному його утриманні. Однак ОСОБА_2 сподівається, що в подальшому її побут налаштується, матеріальне становище покращиться і вона забере дитину до себе.

11.12.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Бершадській міській раді було розглянуто питання «Про доцільність/недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком, ОСОБА_1 » та прийнято відповідне рішення відповідно якого рекомендовано органу опіки та піклування надати висновок до Бершадського районного суду Вінницької області, згідно якого враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_1 та залишити малолітню дитину ОСОБА_3 на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері, так як позивач у повній мірі здатний забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини, що буде повністю відповідати її інтересам та вимогам Закону.

При цьому суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить до стягнення судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп..

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ч. 4 ст. 29 ЦК України, ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 270, 279 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Служба у справах дітей Бершадської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 28.07.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Голдашівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 1.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_1 та залишити малолітню дитину ОСОБА_3 на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2422 грн. 40 ко п..

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь