Справа №175/9/25
Провадження №2/175/2/25
Ухвала

Іменем України

27 лютого 2025 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойко О.М.

при секретареві Кальченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторія Аркадіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторія Аркадіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

У січні 2025 року в провадження Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2024 року за правилами загального позовного провадження відкрито провадження у справі.

31 січня 2025 року через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження та повернення судового збору.

В судове засідання 27 лютого 2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку.

Від представника відповідача адвоката Наконечної Т.М. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідачів та клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вказану у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заяву позивача, заяву представника відповідача суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Питання повернення судового збору у разі відмови від позову та закриття провадження у справі регулюється статтею 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За змістом приписів ст. 142 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що у разі подання позивачем заяви про відмову від позову та закриття провадження у справі та задоволення такої заяви судом, судовий збір, сплачений при його поданні, позивачу не повертається.

Таким чином, підстави для задоволення заяви в частині повернення судового збору позивачеві відсутні.

Щодо заяви відповідача про відшкодування витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачів просить суд стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідачів судові витрати у вигляді професійної правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн.

Проте суд не може погодитись із розміром, яку позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування професійної правничої допомоги.

До матеріалів справи не було надано жодного обґрунтування вказаної суми відшкодування правничої допомоги.

Суду при визначенні розміру компенсації слід ураховувати (а сторонам доводити) співмірність витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських вимог, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Фактично, з огляду на матеріали справи, вбачається, що захисником було підготовлено відзив на позовну заяву, заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та стягнення професійної правничої допомоги.

Тому, суд вважає за доцільне задовольнити стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. В іншій частині вимог щодо стягнення суми коштів на професійну правничу допомогу відмовити.

З огляду на вищевикладене, суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про закриття провадження у справі та відмову у поверненні судового збору позивачеві, а також часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.4, 5, 142, 255, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , про закриття провадження задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторія Аркадіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу закрити.

Заяву ОСОБА_1 в частині повернення судового збору залишити без задоволення.

Заяву представника відповідача адвоката Наконечної Тетяни Миколаївни задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) судові витрати понесенні відповідачами на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бойко О.М.