ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/7308/23

провадження № 22-ц/4809/464/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О. В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Іванова Л. А.) від 25.06.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

03.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ.

Позов обґрунтовано тим, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» з 01.11.2018 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу фізичним і юридичним особам та являється постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки.

ОСОБА_1 на підставі публічного договору є споживачем природного на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який відповідачка акцептувала фактично споживаючи природний газ та здійснюючи часткову його оплату.

Проте вона він зобов`язана сплачувати постачальнику вартість спожитого природного газу за встановленими цінами у повному обсязі та своєчасно.

Відповідачка з жовтня 2020 року по липень 2023 року свої зобов`язання по оплаті за поставлений їй природний газ не виконую, а тому утворилася заборгованість у сумі 34108,56 грн, яку позивач просить суд стягнути з неї на свою користь.

2.Короткий зміст рішення суду

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.06.2024 позов ТОВ «ГК «Нафтогаз України» задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2020 року по липень 2023 року (включно) у розмірі 34108,56 грн. Крім того, стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Суд встановив, що відповідачка свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за фактично спожитий природний газ належним чином не виконала, чим порушила вимоги ст. 526 ЦК України, та право позивача на одержання від відповідача плати за поставлений природний газ на об`єкт споживача, а тому вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними доказами та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідачка у справі ОСОБА_1 звернулася до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.06.2024 й просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позову ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відмовити повністю.

Відповідачка оскаржує рішення суду з тієї підстави, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Вона вказала, що суд не встановив і не врахував, що борг перед позивачем за поставлений природний газ в сумі 34108,56 грн сплачено частинами продовж 21.02.2024 25.05.2024 на загальну суму 45065,20 грн, що підтверджується доданими до апеляційної скарги платіжними інструкціями від 21.02.2024, від 28.03.2024, від 22.05.2024, від 25.05.2024.

4.Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від позивача у справі не надійшов.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Однак, 26.02.2025 від представника позивача у справі ТОВ «ГК «Нафтогаз України» - Костенка Владислава Мирославовича, який діє на підставі довіреності від 19.12.2024 № 19/12-2024/38, надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку тим, що станом на день ухвалення рішення Ленінського районного суду у справі № 405/7308/23, тобто станом на 25.06.2024, заборгованість ОСОБА_1 за поставлений продовж жовтня 2020 року липня 2023 року природний газ в сумі 36488,81 грн була відсутня.

5.Хід розгляду справи в суді апеляційної інстанції 27.02.2025

Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток-повідомлень, а. с. 97, 98), але у визначений час в судове засідання не з`явилися.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

З 01.11.2018 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» є постачальником, на якого покладено спеціальні обов`язки.

ОСОБА_1 акцептувала договір, фактично споживаючи природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , який належить відповідачці на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу Нестеренко С. А., зареєстровано в реєстрі за № 499, та що підтверджується фактичним споживанням природного газу, що зазначено Оператором ГРМ, яким надано довідку під назвою «Фінансовий стан» з розрахунком суми заборгованості споживача ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 , ЕІС код: 56ХМ20В51605918V, за період з жовтня 2020 року по липень 2023 року (включно), яка становить 34 108,56 грн.

7.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Норми права та їх джерела

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

Згідно зі ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

З огляду на те, що норма ч. 3 ст. 714 ЦК України у питанні укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу відсилає до спеціальних законів, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що до вказаних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з особливостями, встановленими Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс), Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила), а також умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500.

Зі змісту положень ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», абзацу 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» та п. 2 розділу ІІІ Правил вбачається, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку, умови якого є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір укладається з урахуванням положень статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30 .09.2015 № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений в мережі Інтернет на офіційному вебсайті Регулятора (https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-zatverdzhennya-tipovogo-dogovoru-postachannya-rirodnogo-gazu-pobutovim-spozhivacham) та постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (https://gas.ua/uk/gas-for-home) і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

З огляду на такі обставини та відповідно до абз. 2 п. 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу та п. 1.3. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, у відповідній редакції станом на 2020 рік, факт споживання відповідачем природного газу є належним підтвердженням його приєднання (акцепт) Типового договору постачання природного газу, постачальником із спеціальними обов`язками за яким був позивач по справі - ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Пунктом 4.3. Типового договору передбачено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць, крім випадків зміни постачальника природного газу.

Пунктом 4.4. Типового договору передбачено, що об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів:

1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу;

2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.

Якщо об`єми (обсяги) постачання та споживання природного газу будуть визначатись за плановими величинами, Постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу за даними Оператора ГРМ та проводити відповідний перерахунок Споживачу.

Стосовно оплати за природний газ, то ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено обов`язок споживача оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбаченому договором.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Таку ж за змістом умову містить п. п. 1 п. 5.2 Типового договору.

8.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Суд першої інстанції правильно встановив, що у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач, який є постачальником природного газу для відповідача, звернувся з позовом про стягнення заборгованості за поставлений природний газ.

Спору між сторонами у справі щодо виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки природного газу, його обсягу, якості та вартості немає, а також немає спору щодо того, що відповідачка порушила зобов`язання щодо щомісячної оплати за поставлений їй природний газ.

Доказів добровільної сплати відповідачкою заборгованості, стягнення якої вимагав позивач, після пред`явлення до неї позову й до ухвалення судом рішення сторони у справі до суду першої інстанції не надали.

Учасники цієї справи не виконали передбачений п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Так лише на стадії апеляційного провадження у справі сторони повідомили апеляційний суд про те, що борг відповідачка сплатила після пред`явлення до неї позову, але до ухвалення Ленінським районним судом м. Кіровограда рішення від 25.06.2024 про задоволення позову. Ці відомості підтверджено наданими відповідачкою доказами та підтверджено позивачем у його заяві про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 у справі N 638/3792/20 зроблено висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічний висновок викладено в п. 7.35 постанови Об`єднаної палат Касаційного господарського суду від 30.08.2024 у справі № 916/3006/23, а також у п. 4.13 4.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 № 13/51-04 щодо застосування положення п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, яка є аналогічною п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

З матеріалів цивільної справи № 405/7308/23, яка переглядається в апеляційному порядку, встановлено, що 03.10.2023 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ в сумі 34108,56 грн.

Як зазначила відповідачка в апеляційній скарзі, з 21.02.2024 по 25.05.2024 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за поставлений природний газ на об`єкт споживання за адресою: АДРЕСА_1 , було сплачено 45065,20 грн.

Відсутність вказаної заборгованості на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 25.06.2024 також підтверджено у заяві представника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі через відсутність предмета спору.

Таким чином на момент постановлення судом першої інстанції рішення від 25.06.2024 у цій справі заборгованість, яку просив стягнути позивач, була відсутня (сплачена).

Сторони не вказали про те, що між ними залишилися будь-які неврегульовані питання щодо предмета спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу (ч. 1 ст. 377 ЦПК України).

З огляду на таке колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а саме: скасування оскаржуваного рішення місцевого суду повністю з закриттям провадження у справі з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 382 - 384ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.06.2024 скасувати повністю й закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Золота Марія» компенсацію сплаченого судового збору в сумі 1288,32 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 28.02.2025.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник