Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/8691/24
У Х В А Л А

03.03.2025 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., за участю секретаря судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача - Ткаченко Марії Миколаївни про поновлення строку для подання доказів та їх долучення до матеріалів справи, витребування доказів по цивільній справі ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договороми,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - Ткаченко Марія Миколаївна звернулався в суд із клопотанням про поновлення строку для подання доказів та їх долучення до матеріалів справи, витребування доказів по цивільній справі за позовом ТТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договороми.

Відповідно до приписів частин першої та другої ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з частиною четвертою ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною п`ятою ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку коли особа яка їх подає обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з пунктом 4 частини другоїстатті 43 Цивільного процесуального кодексу Україниучасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до приписів частини першої ст. 127 Цивільного процесуального кодексу України суд зазаявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поряд з цим, клопотання позивача про поновлення строку для подання доказів є невмотивованими та не містять обґрунтування підстав для такого поновлення.

Об`єктивних причин (поважних причин) неподання позивачем доказів до суду у строк, визначений законом, судом не встановлено.

Суд, у відповідності до положень частини сьомої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до приписів частини першої ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має можливість реалізувати своє процесуальне право та у разі неможливості самостійно надати докази може подати клопотання про витребування доказівсудом.

Однак, таке клопотання повинно бути подане позивачем в строк, зазначений у частинідругійстатті 83 Цивільного процесуального кодексу України, тобто разом з позовною заявою.

Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

За змістом частини другої та четвертоїстатті 12 Цивільного процесуального кодексу Україниучасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Судовий захист повинен бути повним тавідповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Поряд з цим, у своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року «Трух проти України»).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципам рівності сторін та юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 рокуу справі «Устименко проти України»).

За таких обставин, слід констатувати, що представник позивач заявив клопотання про витребування доказів з пропуском встановленого строку, при цьому не навів належного обґрунтування неможливості його подання разом з позовною заявою або до закінчення підготовчого судового засідання з причин, що не залежали від нього. Зазначена обставина про "банківську таємницю" була відома позивачу ще до подачі позову в суд, позивач не надав доказів відносно того, що здійснював дії для витребування самостійно відповідної інформації, відповідачем жодним чином не заперечено обставини позову та надані позивачем докази , а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 83, 84, 121, 127, 178, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача Ткаченко Марії Миколаївни про витребування доказів та поновлення процесуальних строків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання його копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий В. Р. Трагнюк