Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/667/25
Провадження № 2/711/781/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Шульзі А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить зобов`язати відповідача скасувати та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін), відповідачу був наданий термін на подання письмового відзиву на позовну заяву.

12.02.2025 року представником відповідача Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Анісімовим О.О. до суду поданий письмовий відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому останній просив провадження у справі №711/667/25 закрити у зв`язку з обранням позивачкою неналежного способу захисту своїх прав.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, при цьому, надіслала на адресу суду заяву від 03.02.20205р. (надійшла 05.02.2025р.) про розгляд справи без її участі, в якій остання одночасно вказала, що свої позовні вимоги до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Анісімов О.О. в судове засідання також не з`явився, подавши до суду заяву від 24.02.2025р. з проханням розгляд справи №711/667/25 за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна провести без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на ке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.05.2021р. у справі №712/12136/18 (провадження №61-472сво19).

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (правонаступник Перший відділ ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ)) перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-5457 від 21.12.2004р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВЖ РЕУ-1 боргу в сумі 621,56 грн.

У ході примусового виконання виконавчого провадження постановою державного виконавця Бондаренко А.М. від 19.05.2005 року, серія АА №348398 (знято з оригіналу: серія АА №038150) накладений арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 /а.с. 11/.

Отже, судом встановлено, що позивачка була боржником у виконавчому провадженні, у рамках якого накладено арешт на належне їй нерухоме майно, тому вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів. Зокрема, пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів судом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, закон визначає ефективний та належний спосіб захисту порушеного права та інтересу особи - боржника внаслідок наявності обтяжень, накладених державним виконавцем на його майно в межах виконавчого провадження - оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Подібний за змістом правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №904/51/19, в постановах Верховного Суду від 23.12.2020 року № 554/7908/17-ц, від 24.05.2021 року у справі №712/12136/18, від 24.06.2021 року у справі №127/11276/20, від 08.09.2021 року у справі № 369/3757/20, від 01.12.2021 року №201/6484/20, від 19.01.2022 року у справі №577/4541/20, від 11.03.2024 року у справі №932/6245/22, від 17.02.2025 року у справі №295/6687/24

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 187, 353, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 28.02.2025 року.

Головуючий: В.М. Скляренко