Провадження № 2з/205/103/25
УХВАЛА

20 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження заяву представника ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання спадкоємцем четвертої черги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14 жовтня 2024 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання спадкоємцем четвертої черги.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2024 року позов було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивач 01 листопада 2024 року подав уточнену позовну заяву.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2024 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про витребування доказів повернуто заявникові.

17 січня 2025 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву про витребування доказів, яку зареєстровано канцелярією суду 20 січня 2025 року, в якій просила суд витребувати від Другої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 766/2023 та від органів ВДРАЦС відомості про перебування ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з будь-якої особою. Просила поновити строк на звернення з даною заявою.

Дослідивши зазначену заяву та матеріали справи, суд вважає, що вказана заява підлягає повернення з огляду на наступне.

Ч. 2 ст. 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заявник у своїй заяві про витребування доказів не обґрунтовує поважність причин пропуску строку для подачі такої заяви.

З позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 14 жовтня 2024 року, про що свідчить штамп вхідної канцелярії суду. У своєму позові ОСОБА_1 жодним чином не вказує про неможливість подати докази у строк, визначений ст.ст. 83, 84 ЦПК України.

Позивач, інтереси якого представляє адвокат, є достеменно обізнаною про те, що всі докази повинні подаватися до суду одночасно із позовною заявою, а в разі неможливості їх подання до суду подається клопотання про їх витребування.

Разом з тим, позивач звернувся з клопотанням про витребування доказів після встановленого процесуального законом строку, тобто, в порушення строку його подання та через місяць після відкриття загального позовного провадження у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про витребування доказів було зазначено про пропуск заявником строку на подачу клопотання про витребування доказів в порядку ст. 83 ЦПК України, та необхідність із зверненням із заявою про забезпечення доказів в порядку ст. 116 ЦПК України.

При цьому жодних обґрунтувань неможливості його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від позивача, представник позивача не надала, а тому вказане клопотання не підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги доводи заявника про те, що за подання клопотання про витребування доказів в порядку ст. 83 ЦПК України не сплачується, оскільки зазначену заяву подано з пропуском строку, визначеного ч. 2 ст. 83 ЦПК України, і зводиться до власного тлумачення норм чинного ЦПК України.

Крім цього, суд зауважує, що у задоволенні заяви про витребування доказів, поданій представником ОСОБА_1 до суду 11 грудня 2024 року, не було відмовлено, тобто, заяву по суті не розглянуто, а вказану заяву було повернуто, тому посилання на незаконність відмови є неспроможною та не ґрунтується на законі.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 84, ч. 1 ст. 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Представникові ОСОБА_1 у поновленні строку на звернення з клопотанням про витребування доказів відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про витребування доказів повернути заявникові.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: