КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Кравченко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України, ПАТ «Астра Банк», ПАТ «Дельта Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи», ОСОБА_3 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поділ майна подружжя, визнання результатів електронних торгів недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , Міністерства юстиції України, ПАТ «Астра Банк», ПАТ «Дельта Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи», ОСОБА_3 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поділ майна подружжя, визнання результатів електронних торгів недійсними.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05.08.2024 позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 135, п. 10 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (т. 4 а.с.10-11).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції протиправно відмовився відкласти розгляд справи з технічних причин та порушив порядок роботи з технічними засобами. При цьому, справу було розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_1 через порушення судом першої інстанції Порядку з підготовки до проведення судового засідання у режимі відеоконференції. В оскаржуваній ухвалі не зазначено мотивів її прийняття, ухвала не містить висновків, яких дійшов суд за результатами оцінки доказів, а також вагомих та одночасно зрозумілих аргументів на користь прийнятого рішення (т. 4 а.с.164-170).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 20.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні (т. 4 а.с.199-201).

Копію апеляційної скарги з додатками та копії ухвал суду направлено на адресу позивача 21.01.2025.

31.01.2025 до суду від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Шутова О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначив, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для висновку про те, що оскаржувана ухвала була постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, покладені в основу цієї ухвали - є законними та обґрунтованими. Вказав про те, що оскаржуваною ухвалою ОСОБА_2 було попереджено, що у разі невнесення у строк повної суми коштів у забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, визначеної ухвалою, суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду. У подальшому, судом апеляційної інстанції було змінено оскаржувану ухвалу в частині розміру суми, яку позивач мала внести, а в іншій частині залишено без змін. Проте, у встановлений законодавством строк, позивач вказану суму на депозитний рахунок суду не внесла, з огляду на що, відповідач звернувся до суду із клопотанням про залишення позову без розгляду, яке було задоволено судом, про що постановлено оскаржувану ухвалу. Посилався на те, що суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у передбачених законодавством випадках, зокрема через невнесення позивачем у визначений судом строк коштів для забезпечення судових витрат відповідача.

06.02.2025 до суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що на момент прийняття судом оскаржуваної ухвали, у позивача існував обов`язок внесення на депозитний рахунок суду 10 000,00 грн. як забезпечення судових витрат, відтак суд правомірно залишив позовну заяву без розгляду. При цьому указав, що в судовому засіданні представник позивача не заперечував проти факту обізнаності обов`язку позивача внести на депозитний рахунок суду кошти для забезпечення судових витрат відповідача. Доводи ОСОБА_1 щодо ненадання судом можливості брати участь в судовому засіданні та зупинити провадження у справі є необґрунтованими, оскільки питання про зупинення провадження справі неодноразово вирішувалось судом, водночас права та обов`язки ОСОБА_1 оскаржуваною ухвалою не порушені та не зачіпались.

Також, матеріали справи містять заяву відповідача ОСОБА_1 про зупинення апеляційного провадження до припинення несення військової служби, яка обґрунтована тим, що військову частину переведено на воєнний стан та залучено до виконання завдань у зоні бойових дій, внаслідок чого позбавлений можливості реалізувати надані йому процесуальні права в умовах перебоїв з електроенергією, інтернетом та ворожими обстрілами, безпосереднім вогневим контактом з військами рф, періодичною тактичною зміною місця дислокації підрозділу, в якому несе військову службу, з огляду на що, посилаючись на пункт 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, ОСОБА_1 просив заяву задовольнити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі:перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В той же час, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення апеляційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом першої інстанції обставини, дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом апеляційного розгляду.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, 20.02.2025 до суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Інші учасники справи про причини своєї неявки у судове засідання суд не сповістили.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку з виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Згідно ч. 6 ст. 135 ЦПК України у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.

Відповідно до п. 10 ч. 1 статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.08.2024 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України, ПАТ «Астра Банк», ПАТ «Дельта Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи», ОСОБА_3 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поділ майна подружжя, визнання результатів електронних торгів недійсними залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 135, п. 10 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано вимоги ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2023 та постанови Київського апеляційного суду від 05.10.2023, оскільки не було внесено на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва 10 000 грн. для забезпечення можливого відшкодування витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу у встановлений ухвалою суду п`ятиденний строк.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2023 зобов`язано ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок Дарницького районного суду міста Києва 25 000 грн. для забезпечення можливого відшкодування витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу. Визначено ОСОБА_2 строк для внесення суми, визначеної в цій ухвалі, на депозитний рахунок суду п`ять днів від отримання даної ухвали. Попереджено ОСОБА_2 , що в разі невнесення у строк та повної суми коштів у забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, що визначені в цій ухвалі, суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд зменшити визначене ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09.03.2023 забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу та встановити у розмірі 0,00 гривень або у співмірному розмірі з урахуванням конкретних обставин справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2023 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2023 в частині визначення суми змінено, зменшено розмір коштів, які позивачка має внести на депозитний рахунок Дарницького районного суду для забезпечення можливого відшкодування витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу з 25 000,00 гривень до 10 000,00 гривень. В іншій частині ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09.03.2023 залишено без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду 10.04.2024 закрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09.03.2023.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 02.10.2024 ухвалу Київського апеляційного суду від 10.04.2024 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 25.11.2024 ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09.03.2023 з урахуванням змін, внесених постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2023, залишено без змін.

З наведеного убачається, що на час постановлення оскаржуваної ухвали позивач ОСОБА_5 не внесла кошти для забезпечення судових витрат відповідача та у зв`язку з цим відповідач заявив клопотання про залишення позову без розгляду. У подальшому, ОСОБА_5 не повідомила суд про неможливість виконання ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 09.03.2023 та постанови Київського апеляційного суду від 05.10.2023 за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 , якою зменшено розмір коштів, які остання мала внести на депозитний рахунок Дарницького районного суду для забезпечення можливого відшкодування витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу з 25 000,00 гривень до 10 000,00 гривень, що з урахуванням заявленого клопотання відповідачем ОСОБА_3 надавало суду першої інстанцій правові підстави для залишення позову без розгляду.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Частина 1 ст. 44 ЦПК України визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, в їх системному зв`язку, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених ч. 6 ст. 135, п. 10 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позивач ОСОБА_5 не внесла кошти для забезпечення судових витрат відповідача у встановлений судом строк, відтак не виконала вимоги суду, покладені на неї ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2023, з урахуванням змін, внесених постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2023. Про неможливість виконання покладених на неї процесуальних обов`язків суд не повідомила.

Доводи апелянта в частині відмови суду першої інстанції відкласти розгляд справи та доводи про те, що справу було розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_1 через порушення судом першої інстанції Порядку з підготовки до проведення судового засідання у режимі відеоконференції, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, які не знаходять свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про те, що відповідач ОСОБА_1 під час проведення судового засідання був відсутній в системі ВКЗ. Наведене свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 не реалізував надане судом право на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, відтак суд апеляційної інстанції не вбачає порушень суду першої інстанції в цій частині.

Також доводи апелянта про те, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначено мотивів її прийняття колегія суддів відхиляє, оскільки мотивувальна частина оскаржуваної ухвали містить оцінку суду першої інстанції фактичним обставинам справи в розрізі заявленого відповідачем клопотання та в ній зазначено норми права, які слугували підставами для залишення позову без розгляду.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваної ухвали не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині ухвали, та зводяться до незгоди апелянта з такими висновками, які узгоджуються з вимогами закону і з якими у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 05.08.2024 постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України, ПАТ «Астра Банк», ПАТ «Дельта Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи», ОСОБА_3 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поділ майна подружжя, визнання результатів електронних торгів недійсними - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова