ПОСТАНОВА

іменем України

18 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 387/842/24

провадження № 22-ц/4809/315/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Костюк Любов Тарасівна, на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2024 року у складі судді Солоненко Т.В.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі по тексту ТОВ «ФК«Фінтраст Україна») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявленого позову посилалося на те, що 14 лютого 2022 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі по тексту - ТОВ «Авентус Україна») та відповідачем було укладено договір №5542591 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 25000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, за умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 120022,50 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 120022,50 грн за договором про надання споживчого кредиту від 14 лютого 2022 року №5542591.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«Фінтраст Україна» заборгованість за договором №5542591 про надання споживчого кредиту від 14 лютого 2022 року у розмірі 120022 грн 50 коп, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 25000 грн; заборгованість за відсотками - 95022,50 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Костюк Любов Тарасівна, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2024 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Костюк Л.Т., без задоволення. Вважало, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Костюк Л.Т. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник позивача адвокат Крюкова М.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру нарахованих відсотків.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ТОВ «Авентус Україна» зареєстровано як фінансову установу 28 лютого 2017 року №426 (т.1 а.с.52).

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зареєстровано як фінансову установу 21 січня 2022 року №21/112-рк ( а.с.52).

14 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №5542591 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №19-ОД від 05.01.2022 та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно з п.п.1.3.-1.4. договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Пунктом 1.5.1. договору зазначено, що стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Пунктом 1.5.2. договору встановлено, що знижена процентна ставка - 0,995 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 16.03.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Згідно з пп.3 п.4.1. договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача (т.1 а.с.9-14).

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту від 14 лютого 2022 року №5542591 встановлено, що усього сума платежів за розрахунковий період складає 204100,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 179100,00 грн, реальна річна процентна ставка - 29653,85 % річних, загальна вартість кредиту - 204100,00 грн (т.1 а.с.15).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджено довідкою про перерахування коштів (т.1 а.с.53)

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 27 листопада 2023 року №27.11/23-Ф заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2191766 складає 90172,50 грн, з яких: 25000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, та 65172,50 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.94).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за договором від 14 лютого 2022 року №5542591 станом на 26 листопада 2023 року складає 90172,50 грн, з яких: 25000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, та 65172,50 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.26-42).

Крім того, позивачем відповідно до положень додатку 1 до договору від 14 лютого 2022 року №5542591 у межах строку кредиту нараховано відсотки за 60 календарних днів у розмірі 29850 грн (т.1 а.с.3)

27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК« Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором (т.1 а.с.82-86).

Після придбання права вимоги до відповідача здійснення позивачем додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій тощо) за кредитним договором не передбачено.

Звертаючись до суду з позовом позивачем зазначено, що заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 120022 грн 50 коп, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 25000 грн; заборгованість за відсотками - 95022,50 грн

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови вказаного договору, не повернув отримані в борг грошові кошти та не сплатив проценти за користування кредитом.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

З договору №4647617 від 20 серпня 2021 року, укладеному між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , убачається, що відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора М714439, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Отже, відповідач уклала із ТОВ «Авентус України» електронний договір та підписала його у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором М714439), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Доказів того, що банківська картка з відповідним номером відповідачу не належить, матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 25000 грн.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (картка обліку), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача за цим договором.

Відповідно до п.1 ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Разом з тим, слід розмежовувати правочини з відступленням права вимоги (цесії) та договору факторингу.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Матеріали справи містять письмове повідомлення позивачем відповідача про відступлення прав вимоги від 27.11.2023, в якому зазначено, що у зв`язку з невиконанням строків виконання зобов`язано перед ТОВ «Авентус Україна» за діючим договором про надання кредиту ТОВ «Авентус Україна» 27.11.2023 відступило право грошової вимоги за Вашим договором та передало ваші персональні дані на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - новий кредитор на підставі договору факторингу №27.11/23-Ф від 27.11.2023, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Після зазначеного відступлення усі платежі в погашення заборгованості за Вашим договором необхідно здійснювати на користь нового кредитора за наступними реквізитами (реквізити зазначені) (т.1 а.с.25).

Отже, у зазначеному вище письмовому повідомленні позивачем відповідача про відступлення прав вимоги грошова вимога, яка підлягає виконанню, не визначена.

Апеляційним судом встановлено, що позивачем нараховано позичальнику проценти за користування кредитом за 60 календарних днів у розмірі 95022,50 грн, що не відповідає умовам укладеного договору факторингу №27.11/23-Ф.

Як вбачається із додатку №1 до договору факторингу від 27.11.2023 №27.11/23-Ф (витяг з реєстру боржників) відступлене право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 (п/н432) за договором становить 90172,50 грн, з яких 25000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 65172,50 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.94).

За змістом статей 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1082 ЦК України передбачено виконання боржником грошової вимоги факторові, за якою боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Виходячи з викладеного вище, враховуючи також те, що боржник не вимагав від фактора надання йому доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту у сумі 25000 грн та відсотків за користування кредитом у розмірі 65172 грн, а саме в межах зазначеної заборгованості згідно з витягом з реєстру відступлених прав вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно застосування частини п`ятої статті восьмої Закону України «Про споживче кредитування», за якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, не приймаються судом до уваги з огляду на те, що така норма внесена Законом України від 22.11.2023 №3498-IX, тобто після укладення договору №5542591 про надання споживчого кредиту 14.02.2022, а заборгованість у розмірі 90172,50 грн утворилася станом на 13 листопада 2022 року (т.1 а.с.32-33)

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням його резолютивної частини у редакції цієї постанови, та стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором від 14 лютого 2022 року у розмірі 25000 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 65172 грн 50 коп.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1104,21 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Костюк Любов Тарасівна, задовольнити частково.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2024 рокузмінити, виклавши його резолютивну частину у редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, вулиця Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн та заборгованість за відсотками у розмірі 65172 (шістдесят п`ять тисяч сто сімдесят дві) грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, вулиця Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ) судовий збір у розмірі 1104 (одна тисяча сто чотири) грн 21 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 березня 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді Л.М. Дьомич

О.Л. Карпенко