КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/2030/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Гайдаєнко В. С.

за участі: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Фасулакі П. Є.

представника відповідача ТОВ «Глобал Спліт» - адвоката Петренка М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Фасулакі Павла Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Ольшевської І. О.

від 28 червня 2024 року

у цивільній справі № 761/44081/23 Голосіївського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірхи Ірини Сергіївни,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»,

ОСОБА_2 ,

треті особи Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Коновалов Олександр Сергійович, Державне підприємство «Сетам» Міністерства юстиції України

про захист порушених прав і цивільно-правового інтересу та відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено кредитний договір. Для забезпечення виконання зобов`язань за цим договором також було укладено договір застави транспортного засобу. Оскільки позивач не виконувала умови кредитного договору, Товариство, яке отримало право вимоги до позивача від банку, звернулося до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса для реалізації транспортного засобу в рамках виконавчого провадження. Проте, Подільський районний суд міста Києва ухвалив рішення, яким визнав виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи ці обставини, позивач вважає, що діями відповідачів їй було завдано майнової шкоди. Позивач стверджує, що розмір майнової шкоди, завданої їй неправомірними діями відповідачів, повинен дорівнювати вартості автомобіля Hyundai, яка зазначена у висновку від 02.07.2019 та становить 149 100 грн. Позивач також просила суд застосувати до зазначеної заборгованості положення статті 625 ЦК України та нарахувати на суму заборгованості 3% річних та інфляційні витрати. Враховуючи розрахунки позивача, загальний розмір заборгованості становить 230 080,46 грн.

Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Фасулакі П. Є., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, стягнути солідарно з приватного нотаріуса КМНО Пірхи І. С., ТОВ «Глобал Сліт», ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 230 080 грн 46 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, що виникла через примусову реалізацію автомобіля марки Hyundai, модель Coupe, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі виконавчого напису №1514 від 13.06.2019 приватного нотаріуса КМНО Пірхи І. С., який за рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати з відповідачів.

Вказував, що рішенням Подільського районного суду від 02.12.2020, яке набрало законної сили 02.01.2021, виконавчий напис № 1514 від 13.06.2019 (на підставі якого відбулось примусовий продаж - реалізація автомобіля Hyundai, модель Coupe, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_1 на праві приватної власності, визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідачам по даній справі відомо про вказані обставини. Примусовим продажем зазначеного автомобіля порушено майнові права позивача, проте не вчинено жодних дій для їх відновлення, а тому є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус КМНО Пірха І. С. просив залишити її без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів, викладених в ній, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним. Зазначала, що судом першої інстанції було досліджено всі докази та надана їм належна правова оцінка. Позивач залучає до апеляційної скарги ті ж самі докази, які були подані до суду першої інстанції, про що сама і зазначає в апеляційні скарзі, але жодного обґрунтування про нібито ненадання їм відповідної оцінки судом першої інстанції та/або прохання прийняти та дослідити будь-який новий доказ судом апеляційної інстанції позивачем не заявлено.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Поліщук П. П., в інтересах ОСОБА_2 , просив залишити її без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів, викладених в ній, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним. Вказував, що звертаючись із позовом в тому числі до ОСОБА_2 із вимогою про стягнення майнової шкоди позивач зазначає, що така шкода була завдана внаслідок вчинення виконавчого напису, який було визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Однак, ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі, позивач не зазначає, яким чином шкоду було завдано ОСОБА_2 , яка не брала жодної участі у вчинені виконавчого напису, який було визнано таким, що не підлягає виконанню. Тобто, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність причинно наслідкового зв`язку між шкодою та поведінкою ОСОБА_2 у спірних правовідносинах.

Також вказував, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17 (провадження № 61-18790св19) та від 16 грудня 2022 року у справі № 639/4029/20 (провадження № 61-16669св21). Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2020 року по справі №200/3452/17; від 14 серпня 2019 року по справі № 519/77/18

Тобто, відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис може покладатися лише на особу, яка зверталася за його вчиненням, у даному випадку це виключно ТОВ «Глобал Спліт». ОСОБА_2 не вчинила жодних протиправних дій, а також не була учасником правовідносин під час вчинення чи виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Пірхою І. С., який визнано судом таким, що не підлягає виконанню, а відтак не може нести відповідальність на рівні (солідарно) із особами, які брали участь у вчиненні виконавчого напису.

Вважає, що у позовній заяві позивач жодним чином не обґрунтовує солідарність (умисність і пов`язаність дій) для відповідальності ОСОБА_2 та інших відповідачів. Остання придбала майно на електронних торгах презумпцію правомірності яких не спростовано. Для ОСОБА_2 не можуть наступати правові наслідки, що породжуються рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02.12.2020 по справі № 758/10209/19, що додатково підтверджує безпідставність позовних вимог та законність рішення суду першої інстанції.

Звертав увагу суду, що дії приватного виконавця, а саме: проведення торгів, перереєстрація автомобіля на нового власника, позивачкою ОСОБА_1 з 2019 року не оскаржувались. Виходячи з вищенаведеного, можна дійти висновку, що позивач після визнання виконавчого напису не дійсним не заперечувала стосовно проведення всіх подальших виконавчих дій по виконавчому провадженню приватним виконавцем, які призвели до законної реалізації заставного автомобіля HYUNDAI, модель Coupe 2008 р.в., державний номер НОМЕР_1 .

В поданих додаткових поясненнях ТОВ «Глобал Спліт» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів, викладених в ній, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним.

Інші учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Фасулакі П. Є. підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача ТОВ «Глобал Спліт» - адвокат Петренко М. О. проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника позивача та представника відповідача ТОВ «Глобал Спліт», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів до неї, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є підставою для відшкодування позивачу майнової шкоди. Для відшкодування шкоди потрібно довести протиправність дій відповідачів, зокрема ПН КМНО Пірхи І. С., ТОВ «Глобал Спліт» та ОСОБА_2 , які вказані відповідачами у справі. Протиправність дій жодного з цих відповідачів не підтверджена матеріалами справи. ТОВ «Глобал Спліт» діяло як кредитор, звернувшись до нотаріуса для реалізації своїх прав. Нотаріус діяв у межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про нотаріат». ОСОБА_2 також не здійснила протиправної поведінки, оскільки вона є добросовісним набувачем майна.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

У даній справі мета, яку переслідує позивач, підстави його позову, надані докази вказують на те, що він у суді захищає свій майновий інтерес і прагне отримати відшкодування майнових втрат завданих зверненням стягнення на належний йому транспортний засіб на підставі виконавчого напису, який було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, і це було встановлено судом, що 13.06.2019 приватним нотаріусом КМНО Пірхою І. С. вчинений виконавчий напис № 1514 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №03-948/08-А, укладеного боржником з АТ «Банк «Фінанси і кредит» від 15.04.2008.

На підставі вказаного виконавчого напису № 1514, виданого приватним нотаріусом КМНО Пірхою І.С., приватний виконавець Коновалов О. С. 24.06.2019 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, якою запропоновано звернути стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки HYUNDAI, модель COUPE 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , для задоволення вимог ТОВ «ГЛОБАЛ СПІЛТ» на суму 185 456 грн 03 коп. (а.с. 12-13).

З висновку про вартість майна вбачається, що суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба» на підставі постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, виданої приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Коноваловим О. С., було здійснено оцінку легкового автомобіля марки HYUNDAI COUPE 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , д.р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 Ринкова вартість майна, визначена за результатами оцінки, становить 149 100 грн без ПДВ.

З наданого протоколу № 428183 про проведення електронних торгів вбачається, що торги відбулися 27.08.2019 з 09:00 до 18:00 годин. Реєстраційний номер лота 367577. Предметом торгів був транспортний засіб HYUNDAI Coupe 2008 року випуску, д. р. н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 . Стартова ціна становила 111 825 грн, а ціна продажу - 111 825 грн. Переможцем торгів став учасник № 58.

Відповідно до інформації головного сервісного центру МВС від 11.11.2019 №31/991аз автомобіль HYUNDAI Coupe 2008 року випуску, д. р. н. НОМЕР_1 перереєстрований на ім`я нового власника ОСОБА_2 24.09.2019 на підставі документу виданого 02.09.2019 приватним виконавцем Коноваловим В.С. за результатами продажу автомобіля на аукціоні.

З постанови приватного виконавця Коновалова О. С. від 22.04.2020 про закінчення виконавчого провадження, встановлено, що коштів від реалізації заставленого майна недостатньо для задоволення вимог заставодержателя. Постановлено закінчити виконавче провадження з примусового виконання, припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019 (а.с. 27-29 т.1), копія якого долучена позивачкою до позовної заяви, визнано протиправними дії приватного виконавця Коновалова О. С. щодо не роз`яснення ОСОБА_3 її прав та обов`язків під час вилучення транспортного засобу. В решті позову було відмовлено.

Зазначене рішення на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 набрало законної сили (а.с. 30-33 т.1).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02.12.2020 у справі № 758/10209/19 визнано виконавчий напис № 1514 від 13.06.2019 приватного нотаріуса КМНО Пірхи І. С. таким, що не підлягає виконанню (текст рішення оприлюднено в ЄДРСР).

Позивач, посилаючись на наведені обставини, вважала, що наслідком визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є відшкодування їй шкоди, яка на її переконання фактично полягає у вартості вилученого та примусово реалізованого транспортного засобу.

У частині першій та пунктах 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Отже, позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановивши обставини вчинення виконавчого напису, подальше його виконання, що полягало у зверненні стягнення та примусовій реалізації на аукціоні належного позивачці транспортного засобу, а також визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у даній справі суд першої інстанції не врахував, що спірні правовідносини не є відносинами відшкодування шкоди.

Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, що унормовані статтею 1212 ЦК України адже, містить такі елементи: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Зокрема Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» набуто грошові кошти у наслідок реалізації належного позивачці автомобіля, а отже за її рахунок. Підстава для набуття таких коштів відпала, адже виконавчий напис, що був підставою для звернення стягнення та примусової реалізації, визнано таким що не підлягає виконанню.

Як зазначає Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08.09.2021 в справі № 201/6498/20, результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, містить такі елементи: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з боржника) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів відповідно до статті 1212 ЦК України.

Зважаючи на заявлені вимоги й підстави позову, суд першої інстанції помилково кваліфікував правову природу спірних правовідносини як деліктну, унаслідок чого не застосував відповідні положення ЦК України, що врегульовують зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав.

Отже, оскільки з моменту набуття чинності рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02.12.2020 у справі № 758/10209/19 правова підстава вважається такою, що відпала, відповідно до статті 1212 ЦК України ТОВ «Глобал Спліт», як набувач грошових коштів за рахунок належного позивачці майна, з моменту набрання судовим актом законної сили, зважаючи на положення ч. 2 ст. 1213 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачці вартість транспортного засобу HYUNDAI Coupe 2008 року випуску, д. р. н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , яка відповідно до висновку про вартість майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба» у виконавчому провадженні, становила 149 100 грн без ПДВ.

За таких обставин колегія суддів вважає, що із відповідача ТОВ «Глобал Спліт» на користь позивачки підлягає стягненню 149 100 грн без ПДВ.

ТОВ «Глобал Спліт» має невиконане зобов`язання із відшкодування позивачці вартості автомобіля від моменту набуття чинності рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02.12.2020 у справі № 758/10209/19, тобто від 02.01.2021.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Отже, передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача.

За розрахунком проведеним апеляційним судом, з урахуванням дати набуття чинності рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02.12.2020 у справі № 758/10209/19, тобто від 02.01.2021, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦПК України з ТОВ «Глобал Спліт» підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 67 611 грн 53 коп. та 3% річних в розмірі 12 941 грн. 06 коп. за період з 02.01.2021 по 23.11.2023.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача з ТОВ «Глобал Спліт» підлягають стягненню у відшкодування вартості майна 149 100 грн (без ПДВ) та інфляційні втрати в розмірі 67 611 грн 53 коп. та 3% річних в розмірі 12 941 грн. 06 коп. за період з 02.01.2021 по 23.11.2023.

Доводи позивача-апелянта щодо солідарного стягнення суми з відповідачів приватного нотаріуса КМНО Пірхи І. С., ТОВ «Глобал Спліт», ОСОБА_2 , колегія суддів відхиляє як безпідставні, адже приватний нотаріус КМНО Пірхи І. С. та ОСОБА_2 не є належними відповідачами у даній справі, адже цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається саме на особу, яка зверталася за виконавчим написом (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2020 року по справі №200/3452/17; від 14 серпня 2019 року по справі № 519/77/18).

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження й позовні вимоги задовольняються частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 376 ЦПК України (неправильне застосування норм матеріального права) з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи обсяг та зміст позовних вимог та результати апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що з ТОВ «Глобал Спліт» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на сплату судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 2 296 грн 63 коп. та розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 444 грн 94 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Фасулакі Павла Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року скасувати, ухвалити в справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства «Глобал Спліт» на користь ОСОБА_1 149 100 грн, інфляційні втрати в розмірі 67 611 грн 53 коп та 3% річних в розмірі - 12 941 грн 06 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства «Глобал Спліт» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на сплату судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 2 296 грн 63 коп. та розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 444 грн. 94 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко