ПОСТАНОВА

іменем України

17 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/6412/24

провадження № 22-ц/4809/262/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп»,

треті особи - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович, Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 жовтня 2024 року у складі судді Варакіної Н.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (далі по тексту ТОВ «Фінанс Проперті Групп»), треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович, Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування поданої заяви посилався на те, що 10 червня 2024 року йому стало відомо, що 09 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, виданого 02 грудня 2020 року за №1008 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д., про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп» заборгованості у розмірі 66328,39 грн. Вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що його було винесено із порушенням порядку вчинення виконавчого напису, із невідповідністю і неповнотою документів, що були надані нотаріусу та із невстановленою безспірністю вимог.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02 грудня 2020 року за №1008, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим Станіславом Давидовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп» заборгованості у розмірі 66 328,39 грн.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 жовтня 2024 року позовзадоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02 грудня 2020 року за №1008, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп» заборгованості у розмірі 66328,39 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ТОВ «Фінанс Проперті Групп» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Адвокат Кучерявий В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 жовтня 2024 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Фінанс Проперті Групп» - без задоволення. Вважав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Іваницьких Ю.В. підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Адвокат Кучерявий В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , направив заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.161).

Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності сторони позивача та третіх осіб на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 17 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (далі по тексту ВАТ КБ «Надра») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №401/17/05/2007/980-4553/КФ (а.с.10)

02 грудня 2020 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д. видав виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1008, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп», який є правонаступником ВАТ КБ «Надра», заборгованості станом на 06 листопада 2020 року за кредитним договором від 17 травня 2007 року №401/17/05/2007/980-4553/КФ у загальному розмірі 66328,39 грн (а.с.9).

09 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65743895 на підставі виконавчого напису від 02 грудня 2020 року №1008 (а.с.8).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до ОСОБА_1 та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, виходячи з такого.

Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі по тексту - Порядок вчинення нотаріальних дій № 296/5).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, що передбачено п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат».

Статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі по тексту - Перелік) встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а саме нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій №296/5 визначено порядок вчинення виконавчих написів. Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису, а саме нотаріус вчиняє виконавчі написи у разі, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, що при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Пунктом 8 вказаної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Отже, у спорі щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення такого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, у справі 826/20084/14 визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на викладене вище до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року №1172 із змінами, внесеними постановами КМУ від 11.11.1999 №2075, від 24.04.2000 №693, від 29.11.2001 №1602.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17.

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим Станіславом Давидовичем при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій нормі, визнані нечинними з дня їх прийняття.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі №554/6777/17 зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи зазначене вище апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції було надано до суду договір про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між адвокатом Кучерявим В.В. та ОСОБА_1 ,додаткову угоду від 10 вересня 2024 року №1 до договору про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 року, згідно з якою гонорар за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції є фіксованим та становить 10000 грн (а.с.70-73).

Разом з тим, колегія суддів вважає за доцільне зменшити розмір суми, яку просить стягнути представник позивача з відповідача на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції з 10000 грн до 7000 грн з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд неодноразово в своїх постановах зазначав, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00 щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, може бути зменшений, зважаючи зокрема на складність справи та витрачений адвокатом час.

Неспівмірність суми гонорару визначається з критерію складності справи, ціни позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, апеляційний суд вважає, що зазначені стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10000 грн є завищеними.

Крім того, стороною відповідача у поданому відзиві було заявлено клопотання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10000 грн, на підтвердження яких додано договір про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, додаткову угоду від 20 грудня 2024 року №2 до договору про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 року, згідно з якою гонорар за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції є фіксованим та становить 10000 грн, а також ордер на надання правничої допомоги серії ВА №1084536 (а.с.132-136)

Апеляційний суд також вважає завищеним розмір витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, враховуючи те, що адвокат Кучерявий В.В. брав участь в розгляді даної справи в суді першої інстанції, достеменно знайомий з матеріалами справи, подав заяву про розгляд справи без його участі, тому об`єктивно наявні підстави для зменшення їх розміру з 10000 грн до 3000 грн.

У зв`язку з зазначеним вище з ТОВ «Фінанс Проперті Групп» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7000 та в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру правничої допомоги шляхом зменшення суми до 7000 грн, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛ И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 жовтня 2024 рокузмінити в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (, Майдан Павлівський, 5, м. Харків, 61003) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції, у розмірі 7000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (, Майдан Павлівський, 5, м. Харків, 61003) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко