КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1064/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року у складі судді Пінкевич Н.С.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олега Івановича про визнання недійсною довіреності, договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур О.І., у якому просила:

- визнати недійсною довіреність на ім`я ОСОБА_4 від 19 травня 2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром О.І. в реєстрі за №128;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться на території Чабанівської селищної ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер 1:02:002:5101, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., зареєстрований за №1116 від 05 вересня 2017 року;

- витребувати з чужого незаконного володіння, а саме від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану на території Чабанівської селищної ради, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер :02:002:5101;

- вирішити питання судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці стало відомо, що 05 вересня 2017 року з її володіння незаконно вибула належна їй на праві власності земельна ділянка площею 0,1049 га, кадастровий номер :02:002:5101, розташована на території Чабанівської селищної ради, Києво-Святошинського району, Київської області.

Дана земельна ділянка за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 05 вересня 2017 року, зареєстрованого за №1116 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., перейшла у власність ОСОБА_5 . Від імені продавця в даному договорі на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур О.І. від 19.05.2017 року за №128 діяв ОСОБА_4 , в той час як позивачка зазначає, що вона не уповноважувала будь-кого на продаж земельної ділянки, та не надавала будь-яких документів для вчинення такого правочину. Всі оригінали документів, які підтверджують право власності на земельну ділянку знаходяться у позивачки.

Також позивач зазначила, що ГУ Національної поліції у місті Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0011864, за фактом незаконного заволодіння належною позивачу земельною ділянкою, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

До матеріалів справи позивачкою були долучені копія державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ №334039 від 28 грудня 2012 року та витяг з Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45737600 від 16 жовтня 2015 року, відповідно до яких право власності на земельну ділянку площею 0,0828 га, кадастровий номер :02002:5102, що розташована на території Чабанівської селищної ради, Києво-Святошинського району, Київської області зареєстровано за позивачкою.

Також до суду в якості доказів позивачкою було копії договору купівлі-продажу земельної ділянки та надано копії висновку експерта №8-4/781 від 02 квітня 2018 року, складеного за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні №0011864. Згідно даного висновку експерта за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, встановлено, що: «Підпис, виконаний від імені ОСОБА_2 в довіреності від 19 травня 2017 року, посвідченій приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром О.І. в реєстрі за №128, виконаний не « ОСОБА_2 , а іншою особою».

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , просить скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 рокута ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що указаним рішенням порушуються його права та законні інтереси, остільки на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 2023 року він набув повноважень власника спірної земельної ділянки й її витребування він нього, діючого власника на користь ОСОБА_2 призведе до порушення його прав власника.

Зазначено, що судом першої інстанції неповно з`ясовано та враховано обставини, що мають значення для справи. Скаржника не було залучено до участі в справі, однак оскаржуване рішення на даний час впливає на його права і інтереси.

Вказує, що довіреність від 19 травня 2017 року посвідчена приватним нотаріусом КМНО Чорнєй В.В., яку позивачка просить визнати недійсною відсутня в матеріалах справи.

Зазначає, що в якості доказу наявності підстав для скасування довіреності позивачка посилалась на висновок експерта №8-4/781 від 02 квітня 2018 року, при цьому згідно даного висновку встановлено, що: «Підпис, виконаний від імені ОСОБА_2 в довіреності від 19 травня 2017 року, посвідченій приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром О.І. в реєстрі за №128, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою».

Вказано, що судом не було з`ясовано та встановлено чому в позовних вимогах зазначена одна довіреність, а висновок експерта стосується іншої.

Посилається на те, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами.

Зазначає, що обидва відповідачі були позбавлені можливості на ознайомлення з висновком експерта, який був наданий позивачкою до матеріалів справи та можливості заявити клопотання про призначення експертизи в рамках розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Волчо В.В. в інтересах ОСОБА_2 , просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , остільки оскаржуваним заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року не порушуються права та інтереси скаржника.

Відповідачі в судове зсідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належно, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат Волчко В.В. просили про закриття апеляційного провадження.

Від адвоката Кучерука В.В. в інтересах ОСОБА_1 надійшла заявав якій він підтримав апеляційну скаргу та просив розглянути її без участі скаржника та його представника.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі слід закрити, з наступних підстав.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Правом на апеляційне оскарження судових рішень з перевірки законності і обґрунтованості рішень та ухвал суду першої інстанції, наділені, зокрема: особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки. Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їх права або про їх обов`язки. Отже, за загальним правилом, у цих осіб відсутні правові підстави для апеляційного оскарження ухвал суду (оскільки ухвалами не вирішуються питання про спірні права та обов`язки). Однак разом з цим, особи, які не брали участь у справі, можуть оскаржити ухвалу суду лише у випадках, якщо відповідно до неї їх зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від них, і це порушує права або інтереси цієї особи. Тобто, особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права та обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав, свобод, інтересів та обов`язків у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, що поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або)обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або)обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц (провадження № 61-13912св20), від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц (провадження № 61-1490св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 712/13890/15 (провадження № 61-6202св21).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи та не може братися до уваги.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 201/5161/19 (провадження № 61-11297св21), від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц (провадження № 61-13912св20), від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц (провадження № 61-1490св21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 529/690/18 (провадження № 61-6006св21) та від 02 листопада 2021 року у справі № 314/5611/19 (провадження № 61-3829св21).

З огляду на викладене, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте, ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що жодного належного доказу на підтвердження порушення оскаржуваним рішенням прав скаржника суду не надано, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуваним рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалися, тому, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Доводи скаржника не вказують на те, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та інтереси особи, яка звертається із апеляційною скаргою, тоді як наявність порушених прав є основною умовою для здійснення судового захисту та за відсутності яких захист не здійснюється.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За таких обставин апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 362, 383 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олега Івановича про визнання недійсною довіреності, договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів.

Повний тест ухвали складено 27 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: