справа № 208/670/25
провадження № 2-о/208/102/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Литвишко В.С.,

представника позивача Розумовського О.С. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 208/670/25 за заявою адвоката Розумовського О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління юстиції, про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

16.01.2025 року адвокат Розумовський О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту сина заявниці ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , де батько ОСОБА_3 , матір - ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003258 від 29 вересня 2024 року встановлено, що 29 вересня 2024 року у невстановлений час в результаті обстрілу с. Лисівка Покровської ТГ Покровського району Донецької області за адресою: АДРЕСА_1 загинув поліцейський-водій групи реагування Покровського районного відділення Маріупольського міжрайонного відділення Управління поліції охорони в Донецькій області старший сержант поліції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄО № 13615) Окрім цього, до 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях від ОСОБА_1 надійшло повідомлення, про те, що в результаті зазначеного обстрілу за адресою: АДРЕСА_1 загинув її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_2 ).

Зі слів ОСОБА_1 (надалі за текстом - Заявник), що 29 вересня 2024 року в АДРЕСА_1 її син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (який мешкав за адресою АДРЕСА_2 ) попав під артилерійський обстріл Російської Федерації, в результаті чого загинув на місці. Евакуацію загиблого пробувала провести 25 бригада, але після невдалої спроби, тіло її сина разом з іншими загиблими прибрали з лінії вогню та перемістили до підвалу дому гр. ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 (зі слів сусідів). Під час обстрілу був вдягнений в чорну футболку, чорні спортивні штани, кросівки. При собі мав барсетку чорного кольору з документами, паспортом та телефоном.

Також Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Новогродівка Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Лисівка, Покровського району, Донецької області.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 надано наступні докази:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003258 від 29 вересня 2024 року;

- два відеозаписи з квадрокоптеру;

- Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року у справі № 208/14886/24;

- рапорт про загиблих осіб від 29.09.2024 року;

- рапорт про загиблих осіб від 29.09.2024 року;

- запит від 07.10.2024 року;

- паспорт ОСОБА_6 ;

- заява від 05.11.2024 року;

- відповідь на заяву від 13.11.2024 року;

- заява про залучення в якості потерпілого ОСОБА_7 від 03.12.2024 року;

- пам`ятка про процесуальні права потерпілого від 03.12.2024 року;

- протокол допиту потерпілого від 03.12.2024 року;

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 26 грудня 2024 року.

Заявник проводить заходи по реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою у наступному відкрити спадкову справу, набути у спадок майно, отримати свідоцтво про смерть.

Заявник ОСОБА_1 позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті свого сина ОСОБА_2 у позасудовому порядку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 цивільну справу № 208/670/25 було розподілено судді Гречаній В.Г.

Ухвалою суду від 16.01.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.247 ЦПК України, під час судового розгляду справи здійснено фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні адвокат Розумовський О.С. свою заяву підтримав повністю, з підстав, наведених у її мотивувальній частині. Додатково просив допитати в якості свідка ОСОБА_8 щодо обставин виявлення тіла ОСОБА_2 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що в останнє він бачив загиблих перед днем смерті. 28.09.2024 року він разом з ОСОБА_9 пили каву, та в ході розмови ОСОБА_9 сказав, що хоче поїхати подивитися на дом в селі. Наступного дня ОСОБА_8 не зміг з ними зв`язатися, тому на своєму мопеді поїхав до с. Лисівки. Біля будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 виявив тіла ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на їх тілах були наявні вогнепальні поранення. Після цього свідок поїхав у місто і повідомив ОСОБА_7 про загибель брата, після чого повідомив родичів ОСОБА_10 .

Крім того, в судовому засіданні було оглянуто надані представником заявника - адвокатом Розумовським О.С. відеозаписи з квадрокоптера. В ході перегляду відео, шляхом уточнення пояснень свідка ОСОБА_8 щодо одягу та розташування тіл загиблих, було встановлено, що одне із тіл належить ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління юстиції, Маріупольський міжрайонний відділ управління поліції охорони в Донецькій області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ці обставини підтверджуються копією паспорта, копією картки платника податків, копіями свідоцтв про народження на підставі свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 ).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003258 від 29 вересня 2024 року, 29 вересня 2024 року у невстановлений час в результаті обстрілу с. Лисівка Покровської ТГ Покровського району Донецької області за адресою: АДРЕСА_1 загинув поліцейський-водій групи реагування Покровського районного відділення Маріупольського міжрайонного відділення Управління поліції охорони в Донецькій області старший сержант поліції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄО № 13615). Окрім цього до СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях від ОСОБА_1 надійшло повідомлення, про те, що в результаті зазначеного обстрілу за адресою: АДРЕСА_1 загинув її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄО № 13607).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.77 та ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Надаючи оцінку допустимості наданих заявником доказів, а саме матеріалів кримінального провадження, відеозапису, суд керується ч.2 ст.19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» приділено значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою вказаного рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою].

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 15.04.2016 року, за змістом якої документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце), які зазначені у вищенаведених документах, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дослідженими у справі доказами доведено факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки встановлення відповідного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленої законом України форми та реалізації наслідків, передбачених законодавством, заява підлягає задоволенню.

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.98) рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно з ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст. 293, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Розумовського О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління юстиції, про встановлення факту смерті задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство «Україна», місце народження: м. Красноармійськ, Донецької області, місце реєстрації (проживання): АДРЕСА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Лисівка, Покровського району, Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст Рішення складений 03.03.2025 року.

Суддя В.Г. Гречана