Справа № 524/7681/24
Провадження №2/524/390/25
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:
головуючого судді Ковальчук Т. М.,
за участю секретаря судового засідання Воблікової І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 53 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Балансоутримувачем зазначеного будинку є ОСББ № 53, яке є відповідальним за утримання системи водовідведення покрівлі та внутрішньо будинкових мереж в цьому будинку. 05 червня 2024 року сталося залиття квартири позивача з незалежних від неї причин та обставин. Позивач телефонувала голові ОСББ № 53 Давидовій Р. В. з проханням з`явитися до квартири з метою огляду пошкоджень та складання акта про залиття, аварію, що трапилась у системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, але голова ОСББ № 53 відмовилась з`явитись до квартири позивача. Позивач 06 червня 2024 року та 11 червня 2024 року направляла на адресу голови ОСББ № 53 прохання з`явитися до її квартири для складання акта, однак жодної реакції з боку голови ОСББ № 53 ОСОБА_2 на заяви позивача не було. Ураховуючи таку поведінку голови ОСББ № 53, було вирішено скласти акт про залиття квартири позивача без участі голови цього ОСББ. Причиною залиття є проходження атмосферних опадів через систему водовідведення покрівлі, внаслідок чого сталося протікання на технічному поверсі житлового будинку над квартирою АДРЕСА_2 . Відповідно до висновків комісії для усунення наслідків залиття, яке сталось у квартирі, необхідно проводити відновлювальні ремонтно-будівельні роботи, придбати нові меблі та скористатися послугами хімчистки. У зв`язку з зазначеним, позивач вважає, що внаслідок залиття квартири їй було завдано матеріальну та моральну шкоду, а тому з відповідача необхідно стягнути суму, необхідну для ремонту квартири та іншого майна ОСОБА_1 .
Ухвалою від 01 серпня 2024 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив підготовче засідання.
Ухвалою від 24 вересня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті у судовому засіданні.
Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Бідюк Я. В., звернулася до суду з заявою, у якій позов підтримала в повному обсязі та просила проводити судовий розгляд справи без її та позивача участі; проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні конверти АТ «Укрпошта» із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»; із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування», з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
За змістом статті 18 Закону України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ відповідно до цього Закону та статуту зобов`язане забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам.
У статті 4 цього Закону передбачено, зокрема, що ОСББ відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Об`єднання не несе відповідальності за зобов`язаннями співвласників.
Спільне майно багатоквартирного будинку приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
За правилами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Ураховуючи наведене, позивач має довести факт заподіяння шкоди, її розмір, протиправність поведінки заподіювача, а також причинний зв`язок між цією поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди.
Суд установив, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 24 травня 2021 року та копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 травня 2021 року № 258001276 (а. с. 11-15).
Будинок АДРЕСА_3 перебуває на балансі ОСББ «№ 53».
Згідно з технічним паспортом, виданим КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області», квартира АДРЕСА_2 розташована на дев`ятому поверсі та складається з однієї житлової кімнати (а. с. 18-19).
05 червня 2024 року у квартирі АДРЕСА_4 зазначеного вище будинку відбулося залиття квартири, про що 14 червня 2024 року складено акт № 1 про залиття, аварію, що трапилась у системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) у присутності ОСОБА_1 (власниці квартири), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . За інформацією з цього акта причиною залиття, яке сталося у квартирі АДРЕСА_4 , є проходження атмосферних опадів через систему водовідведення покрівлі, внаслідок чого сталося протікання на технічному поверсі житлового будинку над квартирою АДРЕСА_4 ; висновки та рекомендації комісії: для усунення наслідків залиття, яке сталось у квартирі, необхідно проводити відновлювальні роботи, придбати нові меблі та скористатися послугами хімчистки; шкода заподіяна внаслідок здійснення неналежного утримання системи водовідведення покрівлі з боку керівництва ОСББ № 53. Окрім того, у акті зазначено, що для участі у складанні даного акта неодноразово та всіма можливими способами (телефон, пошта, особисте спілкування) запрошувалась голова ОСББ № 53 ОСОБА_2 , однак всі звернення були проігноровані нею. Акт підписаний членами комісії ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (а. с. 36-37).
Неодноразові запрошення голови ОСББ «№ 53»Давидової Р. В. для участі у складанні акта про залиття квартири підтверджуються копіями заяв ОСОБА_1 від 06 червня 2024 року та 11 червня 2024 року та доказами направлення АТ «Укрпошта» (а. с. 24-35).
Згідно з висновком судового експерта Власенко Л. В. № П-80 від 24 червня 2024 року за результатами проведення товарознавчого дослідження величина матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок пошкодження майна в результаті дії негативних факторів (залиття квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , на момент проведення дослідження 17 червня 2024 року складає 8330,00 грн (а. с. 64-68).
До матеріалів долучено товарний чек № 321 від 12 червня 2024 року, з якому зазначені витрати на хімчистку килимів на суму 2800,00 грн (а.с. 40).
Окрім того, до матеріалів позовної заяви додано диск із відео та фото фіксацією наслідків залиття квартири позивача, а також роздруківки фотокопій (а.с. 10, 52-60).
Відповідно до рахунку-фактури № 21-24 від 11 червня 2024 року сума витрат щодо проведення будівельно-технічного дослідження та складання висновку експерта по визначенню вартості ремонтно-будівельних робіт по відновленню приміщень квартири АДРЕСА_2 , становить 3029,12 грн (а.с. 62).
У рахунку № 000671 від 20 червня 2024 року сума за експертне дослідження з визначення матеріальної шкоди зазначена 4248,00 грн (а.с. 72).
Оцінивши в сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, суд виходить із доведеності позовних вимог щодо завдання позивачу майнової шкоди внаслідок протікання на технічному поверсі житлового будинку над його квартирою, забезпечення належного нагляду за яким належить до обов`язків ОСББ «№53».
Так, зміст акта № 1 від 14 червня 2024 року висвітлює, зокрема, дату залиття квартири, причину залиття, відповідальну особу, перелік пошкодженого майна, висновки та рекомендації щодо усунення таких наслідків.
Відповідач не надав до суду будь-яких доказів на спростування поданих позивачем документів, отже не спростував визначену статтями 1166, 1167 ЦК України презумпцію винного заподіяння шкоди.
При цьому суд враховує доводи позивача про ухилення уповноваженого представника ОСББ «№53» від участі в оформленні та підписання акта про залиття кварти позивача.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт завдання шкоди майну позивача внаслідок залиття квартири і вина відповідача як балансоутримувача майна, яка не спростована останнім.
Визначаючи розмір збитків, спричинених позивачу, суд ураховує висновки судових експертів Маківського М. М. № 44-24 від 26 червня 2024 року та ОСОБА_5 № П-80 від 24 червня 2024 року, а також товарний чек № 321 від 12 червня 2024 року, які відповідач не спростував належними та допустимими доказами.
Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів.
У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України,
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 53 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Суддя Т. М. Ковальчук