КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/4443/21
№ апеляційного провадження: 22-з/824/246/2025
У Х В А Л А

26 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Самойленка Артема Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Ірпінська міська рада Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому просив: усунути перешкоди у користуванні належній йому земельній ділянці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:035:0070, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не перешкоджати перенесенню частини паркану, яка знаходиться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 на лінію розмежування суміжних земельних ділянок переставивши паркан на 3,54м. в бік ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в точку 13/Г; за власні кошти демонтувати частину паркану 1,35 м., що розділяє земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в межах погребу ОСОБА_2 одірвавши його від стіни приміщення 2-1, що належить ОСОБА_2 і перенести його на 20 см. в бік ділянки до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до стіни 1-8 яке належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 встановивши його в межах точок 12,13/Г/, 14,15,16,17,18 абрису меж земельної ділянки; стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 березня 2024 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належною йому земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:035:0070, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не перешкоджати перенесенню частини паркану, яка знаходиться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 , на 3,54 метри в бік ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - на лінію розмежування суміжних земельних ділянок в точку 13 Г. У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн.

Не погодившись з указаним рішенням адвокат Самойленко А.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Самойленка А.В. в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 березня 2024 року скасувано в задоволеній частині вимог та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в позову. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

20 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Самойленка А.В. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій просив здійснити розподіл судових витрат шляхом прийняття додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що 07 червня 2021 року між ОСОБА_1 та АО «Агенція правового захисту» в особі старшого партнера адвоката Самойленка А.В. було укладено договір про надання правової допомоги. З врахуванням додаткової угоди від 20 жовтня 2022 року №2 метою укладання договору прав та інтересів замовника щодо супроводження справи в судових органах у справі № 364/4443/21.

Вказує, що згідно п. 2 додаткової угоди від 20 жовтня 2022 року №» за надання правової допомоги замовник сплачує виконавцю (адвокатському об`єднанню) грошові кошти у наступному розмірі: за правничу допомогу та правове супроводження справи у суді апеляційної інстанції - 40 000 грн.

Посилається на те, що були надані наступні послуги: здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах пов`язаних з питання усунення перешкод в користуванні земельної ділянки; ознайомлення та аналіз повного тексту рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 березня 2024 року у справі № 367/4443/21; підготовлено і подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду; участь у судових засіданнях; підготовлено і подано до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат. Загальна вартість даних послуг згідно договору становить 40 000 грн.

Зазначає, що даний факт підтверджено Звітом від 20 січня 2025 року про виконання договору щодо надання правової допомоги з детальним описом правничої допомоги, а також Актом від 20 січня 2025 прийому-передачі наданих послуг, підписаних сторонами без зауважень.

Вважає, що дані витрати скаржниці є обґрунтованими, пов`язаними саме з даною справою, а також спів мірними зі складністю справи та наданих адвокатом послуг; часом, витраченим адвокатом на надання послуг.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви про ухвалення по справі додаткового рішення апеляційним судом повідомлялися належно.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно частина 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1 - 2 статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що:

"Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності".

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

20 січня 2025 року через засоби поштового зв`язку адвокатом Самойленком А.В. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог

У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду № 346/2744/21 від 22 квітня 2024 року.

Отже, процесуальні норми визначають, що у разі наявності намірів у сторони отримати відшкодування понесених нею судових витрат, така сторона зобов`язана подати такі докази до закінчення судових дебатів у справі.

Якщо своєчасній подачі зазначених доказів перешкоджають поважні причини, сторона повинна повідомити суд про такі причини, обґрунтувати їх поважність та неможливість подати докази у визначений процесуальний строк, а також, до закінчення судових дебатів, зробити заяву про зобов`язання подати докази про понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Убачається, що в апеляційній скарзі представником відповідачки було заявлено про те, що остання очікує понести судові витрати у зв`язку розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 40 000 грн.

Суд з урахуванням викладеного та правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 та від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21, звертає увагу, що доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів адвокат Самойленко А.В. в інтересах ОСОБА_1 не подав.

Також, всупереч положенням статті 246 ЦПК України, заявник не навів суду жодних поважних причин щодо неможливості подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники подають докази у справі безпосередньо до суду, у строк, визначений законом або судом.

Отже, усі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані стороною у визначені процесуальними нормами строки, а неможливість подання доказів у такі строки повинна бути письмово доведена до суду та належним чином обґрунтована.

З аналізу наведених норм процесуального закону видно, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із вирішенням спору у відповідному судовому рішенні. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості своєчасно подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин; подачі відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів; наявності належного обґрунтування поважності причин, що перешкоджають подачі доказів до закінчення судових дебатів.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про залишення без розгляду заяви адвоката Самойленка А.В. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки подана представником заява про ухвалення додаткового рішення не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Самойленка Артема Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: