Справа № 634/1056/24
Номер провадження 2/634/18/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18.02.2025 року сел. Сахновщина Харківська область
Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Єрьоміної О.В.,
при секретарях: Мальченко Я.В., Литвиненко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист цивільного права та встановлення права спадкоємця на земельну ділянку,-
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, розміром 7,23 га., у межах згідно з планом, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є чоловік ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 (дошлюбне ОСОБА_6 ), син ОСОБА_7 .
ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо 2/3 частини земельної ділянки, що належала померлій ОСОБА_3 .
Батько позивача ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, яка залишилася після смерті дружини ОСОБА_3 , але у зв`язку зі смертю останнього свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки, що належала померлій ОСОБА_3 , не було видано.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді:
- права на 1/3 частину земельної ділянки площею 7,23 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, належної померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР № 086036, виданого на підставі рішення Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 09 жовтня 2001 року, № 45 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 05 лютого 2002 року за № 206.
ОСОБА_4 заповів все своє майно своїй онуці ОСОБА_2 .
Згідно виписки з розпорядження про призначення пенсії від 01.07.2014 року за № 1527 та Довідки до акту огляду МСЕК від 24.04.2014 року ОСОБА_8 є інвалідом ІІ групи загального захворювання.
З урахуванням викладеного просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частину земельної ділянки площею 7,23 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області (за межами населеного пункту), належної ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 086036, виданого на підставі рішення Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 09.10.2001 року № 45, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 05.02.2002 року за № 206, після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Відповідач у судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомив. Відзив до суду не надав.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши думку позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 15.05.1949 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 15.05.1949 року. (а.с. 20).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є донькою ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.10.1954 року. (а.с. 21).
У подальшому ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_10 » у зв`язку із реєстрацією шлюбу, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 01.07.2014 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 01.07.2014 року. (а.с.22-23).
07.03.2023 року ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 від 07.03.2023 року. (а.с. 30).
Згідно ксерокопії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 086036, виданого на підставі рішення Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 09.10.2001 року № 45, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 206 ОСОБА_3 за життя була власником земельної ділянки площею 7, 23 га у межах згідно з планом, розташованої на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10-11).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік померла ОСОБА_3 . Місце смерті Староволодимирівська сільська рада Сахновщинського району Харківської області (а.с. 12).
Зі спадкової справи №315/02, заведеної після смерті ОСОБА_3 та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, вбачається, що до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися 15.11.2002 року ОСОБА_5 донька померлої, ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 чоловік померлої, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері на користь ОСОБА_5 . Інших заяв про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано ОСОБА_5 на 2/3 частки майна померлої ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , чоловік померлої, фактично прийняв спадщину. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку майна належного померлій ОСОБА_3 не видавалося (а.с. 50-56, 67-69).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2003 року ОСОБА_5 успадкувала 2/3 частки спадкового майна, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь якої відмовився ОСОБА_7 , а саме земельної ділянки, розташованої на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, розміром 7,23 га., у межах згідно з планом, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13).
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №107253 від 20.11.2003 року ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 4,818/2 га у межах згідно з планом, розташованої на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14).
ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 роки помер ОСОБА_4 . Місце смерті с. Артільне Лозівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 27.01.2012 року (а.с. 18).
ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 60 років помер ОСОБА_7 . Місце смерті с. Царедарівка Лозівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 01.07.2014 року (а.с. 19).
Із виписки із газети «Колос» вбачається, що Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ХР № 086035, виданий 05.02.2002 року на ім`я ОСОБА_4 вважати недійсним (а.с.26)
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27.10.2015 року, яким зокрема встановлено, що ОСОБА_5 , як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України має обов`язкову частку спадкового майна, апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 27.08.2013 року змінено. Позов ОСОБА_2 до Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 7,23 гектарів, з кадастровим номером :01:000:0185, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР № 086035, виданого на підставі рішення Володимирівської сільської ради народних депутатів Сахновщинського району Харківської області від 09 жовтня 2001 року №45 і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 207, яке належало померлому ОСОБА_4 .

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 09.02.2016 року цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину земельної ділянки площею 7,23 га., кадастровий номер :01:000:0185, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР № 086035, виданого на підставі рішення Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 09 жовтня 2001 року, № 45 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 05 лютого 2002 року за № 207, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 28-29).

Постановою державного нотаріуса Сахновщинської нотаріальної контори від 23.03.2016 року ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо 1/3 частини земельної ділянки, після смерті матері ОСОБА_3 , яка належала померлій, спадкоємцем якої був ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не встиг оформити, у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишивши заповіт на все своє майно на внучку ОСОБА_2 (а.с. 27).

Тоді як, постановою державного нотаріуса Сахновщинської нотаріальної контори від 14.06.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 щодо 1/3 частини земельної ділянки, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, у зв`язку з відсутністю документів на вищевказану частку земельної ділянки (а.с. 38).

Із спадкової справи №16/2012, заведеної після смерті ОСОБА_4 та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, вбачається, що до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися: ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 - донька померлого, ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_2 - онука померлого. Інших заяв про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не надходило. ОСОБА_5 26.05.2015 року та 14.06.2024 року були видані постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 65-66)

Постанова державного нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії від 26.05.2015 року свідчить про те, що підставою відмови ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 було те, що ОСОБА_5 не надала державний акт, що посвідчує право власності померлого на земельну ділянку.

(а.с. 47-55,71-73).

Із медичної документації, виписки з розпорядження про призначення пенсії та пенсійного посвідчення № НОМЕР_7 серія НОМЕР_8 вбачається, що ОСОБА_5 встановлено з 24.04.2014 року ІІ групу інвалідності (загальне захворювання) безстроково, яка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Лозівському районі з 24.04.2014 року (а.с. 31,32,36).

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Датою смерті спадкодавця ОСОБА_3 є ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому застосуванню підлягають норми ЦК Української РСР (1963 року).

Так, згідно п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину у вигляді 1/3 частини земельної ділянки, після смерті дружини ОСОБА_3 .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах щодо спадкування» за згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Юридичним фактом, який презюмує постійну непрацездатність особи, є пенсійний вік.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2018 року у справі № 756/3369/17.

Визначення поняття непрацездатної особи міститься в ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України та в ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.

Отже, з даної норми права вбачається, що особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, - вважаються такими, що втратили свою працездатність, відтак є особами непрацездатними.

Для застосування до особи положень ст.1241 ЦК Кодексу щодо права на обов`язкову частку у спадщині необхідно керуватися положеннями законів (ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України, ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), які дають визначення поняття непрацездатної особи, та вказують саме на досягнення особою пенсійного віку.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Пенсійний вік - це встановлений законодавством вік, з настанням якого особа має право на виплату пенсії за віком.

Враховуючи те, що позивач є донькою померлого, а тому у разі спадкування за законом він успадкував би за відсутності інших спадкоємців усе майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті.

У судовому засіданні встановлено, що на момент відкриття спадщини позивачем досягнуто пенсійного віку, який з 2014 року отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника 2 гр. загальне захворювання, що підтверджується наявними у справі копіями посвідчень позивача. Тобто, на момент смерті ОСОБА_4 позивач мав статус «непрацездатної особи», що відноситься до переліку осіб, у відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця, і спадкує незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом (обов`язкова частина) - тобто 1/6 частину земельної ділянки площею 7,23 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області (за межами населеного пункту), належної ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 086036, виданого на підставі рішення Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 09.10.2001 року № 45, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 05.02.2002 року за № 206, після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсягу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.263-265,280-282 ЦПК, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частину земельної ділянки площею 7,23 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області (за межами населеного пункту), належної ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 086036, виданого на підставі рішення Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 09.10.2001 року № 45, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 05.02.2002 року за № 206, після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданої протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 27.02.2025 року.

Суддя: