Справа № 938/874/23
Провадження № 22-ц/4808/64/25
Головуючий у 1 інстанції Джус Р. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Томин О. О.,

секретаря: Шемрай Н.Б.

за участю апелянта ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Потапової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у ОСОБА_1 на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2024 року, ухвалене в складі судді Джуса Р. В. в селищі Верховина, повний текст якого складено 03 жовтня 2024 року, у справіза позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Чорногора 1» про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, визнання незаконним і скасування запису про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із урахуванням уточненої позовної заяви до ПП «Чорногора 1» про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, визнання незаконним і скасування запису про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обгрунтування уточненого позову зазначав, що 22 лютого 2008 року, після виготовлення всіх необхідних документів із відповідними погодженнями та дозволами, він отримав державний акт серії ЯД № 831121 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована в с. Бистрець, урочище Ліщина Верховинського району Івано-Франківської області, із цільовим призначенням - для індивідуального дачного будівництва. Вказаний державний акт було видано на підставі рішення Бистрецької сільської ради 10 сесії 5 скликання від 09 серпня 2007 року.

Під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність він отримав всі позитивні висновки щодо погодження проекту землеустрою, а також акт встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування.

Однак у 2015 році йому стало відомо, що його земельна ділянка відсутня в публічній кадастровій карті України, оскільки на неї накладається інша земельна ділянка, а саме земельна ділянка, площею 0,1739 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер якої: :01:001:1075, яка відповідно до державного акту серії ЯД № 851108, виданого 06 червня 2007 року належить ОСОБА_2

26 жовтня 2007 року вказану земельну ділянку ОСОБА_2 відчужив ОСОБА_3 , шляхом укладення договору купівлі-продажу, та в подальшому така була об`єднана з іншими земельними ділянками, в результаті чого утворилася земельна ділянка, площею 0,6315 га, з кадастровим номером :91:001:0003, яку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 25 червня 2020 року і власником якої є ПП «Чорногора 1».

Зазначав, що в липні 2015 року він звертався до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Бистрецької сільської ради про визнання незаконними та скасування рішення Бистрецької сільської ради, державного акту про право приватної власності на землю, договору купівлі-продажу земельної ділянки, повернення земельної ділянки та усунення перешкод в її користуванні.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2016 року у справі № 340/431/15-ц поданий ним позов було задоволено частково, ухвалено витребути від ОСОБА_3 на його користь земельну ділянку площею 0,1000 га в с. Бистрець урочище Ліщина Верховинського району Івано-Франківської області, призначену для індивідуального дачного будівництва, кадастровий номер земельної ділянки 010010528; зобов`язано Верховинський районний виробничий відділ Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр Державного Земельного Кадастру» виправити помилки у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) його земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до Державного акту серії ЯД № 831120, виданого 22 лютого 2008 року про право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га в с. Бистрець прис. Ліщина Верховинського району Івано-Франківської області, призначеної для індивідуального дачного будівництва.

Однак рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 червня 2017 року, рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову до відмовлено, оскільки він не довів факту порушеного права.

В подальшому, в січні 2020 року він звертався до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2017 року за нововиявленими обставинами, з тих підстав, що ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2019 року по справі № 340/445/19, землевпорядника Бистрецької сільської ради ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України, на підставі статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, однак встановлено, що внаслідок злочинної недбалості, допущеної землевпорядником Бистрецької сільської ради ОСОБА_5 , він був фактично позбавлений права користування та володіння, а також розпорядження частиною належної йому земельної ділянки площею 0,0943 га (при загальній площі його земельної ділянки - 0,1000 га) вартістю 25 715,61 грн.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Верховного суду від 03 листопада 2020 року, у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2017 року - відмовлено.

На думку позивача, досудовим слідством в межах відповідного кримінального провадження, було доведено факт незаконності розташування земельної ділянки ОСОБА_2 в Публічній кадастровій карті України в тих координатах, в яких була розташована його земельна ділянка, оскільки слідством було встановлено, що землевпорядник Бистрецької сільської ради ОСОБА_5 , в результаті злочинної недбалості, не здійснив вихід із спеціалістами ПП «Західпроект», які виготовляли технічну документацію на земельну ділянку ОСОБА_2 , для встановлення реального місця знаходження та узгодження меж земельної ділянки, внаслідок чого проектною організацією було помилково встановлено розташування вказаної земельної ділянки. Зокрема, замість урочища «Гапківка» було вибрано земельну ділянку в урочищі «Ліщина» та підписано план встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 за кадастровим номером :01:001:1075, на місці знаходження, якої вже була його земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0528.

Вказував, що в мотивувальній частині ухвали Верховинського районного суду Івано- Франківської області від 29 жовтня 2019 року у справі № 340/445/19 чітко констатується, що внаслідок злочинної недбалості, допущеної ОСОБА_5 його фактично позбавлено права користуватися, володіти та розпоряджатися частиною належною йому земельної ділянки площею 0,0943 га із загальної площі його земельної ділянки 0,1000 га, що свідчить про те, що його було незаконно позбавлено права власності практично на всю належну йому земельну ділянку.

Також позивач зазначав, що перебування земельної ділянки у його власності, а також те, що ця земельна ділянка незаконно, та не з його волі, перейшла у володіння інших осіб, підтверджується як державним актом на право власності на земельну ділянку, так і іншими документами, а саме: квитанціями про сплату с/г податку за 2008, 2009 роки, довідками виконавчого комітету Бистрецької сільської ради про відсутність в нього заборгованості по податку на землю за період із 2008 по 2015 рік, про те, що на належну йому згідно державного акта серії ЯД 831120, виданого 22 лютого 2008 року, земельну ділянку іншим особам не надавалася, та що ОСОБА_2 , земельна ділянка в урочищі Ліщина біля лісництва Карпатського НПП, Бистрецькою сільською радою не надавалася.

Окремо позивач звертав увагу на те, що тільки після набрання законної сили ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області у справі № 340/445/19, тобто 06 листопада 2019 року, йому стало відомо, що особою, яка порушила його право власності на земельну ділянку, шляхом злочинної недбалості, був колишній землевпорядник Бистрецької сільської ради ОСОБА_5 , а тому, у зв`язку із цим, перебіг строку позовної давності щодо подання даного позову розпочався саме з 06 листопада 2019 року та продовжувався відповідно до норм цивільного процесуального законодавства, з урахуванням карантину, встановленого КМУ та у період дії в Україні воєнного стану.

Враховуючи викладене, позивач просив суд витребувати з чужого незаконного володіння - ПП «Чоногора-1» земельну ділянку, площею 0,1000 га, цільове призначення якої: для індивідуального дачного будівництва з кадастровим номером :01:001:0528, що розташована в урочищі Ліщина с. Бистрець Верховинського району та належить йому на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 831120, виданого 22 лютого 2008 року Бистрецькою сільською радою; визнати незаконним та скасувати запис про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 208 від 25 червня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомості про речове право: 37087582, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :91:001:0003.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування рішення суд зазначив, що позивач не довів належними та допустими доказами порушення відповідачем його права власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його несправедливість та необ`єктивність, а також неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги деякі подані ним письмові докази. Зокрема, суд першої інстанції не оцінив державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 831120 від 22 лютого 2008 року, який підтверджує, що він є власником земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:001:0528, що розташована в урочищі Ліщина в с. Бистрець Верховинського району, довідку виконкому Бистрецької сільської ради від 19 вересня 2013 року, згідно якої спірна земельна ділянка іншим особам у власність не надавалася, довідку Бистрецької сільської ради від 27 липня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_2 земельна ділянка в урочищі Ліщина не надавалася, а надавалася в урочищі Гаптівка, що підтверджується також державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 851108, який серед іншого залишився поза увагою суду.

Крім того, деякі надані ним докази суд першої інстанції необґрунтовано знівелював, зокрема, в мотивувальній частині рішення, суд зазначив, що копії квитанцій про сплату сільськогосподарського податку за землю за 2008 та 2009 роки не містять відомостей, за яку земельну ділянку сплачено податок, однак такі документи, оформлені на бланках суворої звітності та не мають містити вказаних відомостей.

Також суд повністю проігнорував ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської від 29 жовтня 2019 року у справі № 340/445/19, у якій чітко констатується, що внаслідок злочинної недбалості, допущеної землевпорядником Бистрецької сільської ради ОСОБА_5 він був позбавлений права користування, володіння, а також розпорядження частиною належної йому земельної ділянки площею 0,0943 (при загальній площі земельної ділянки 0,1000 га). Наведені у вказаній ухвалі обставини є преюдиційними, а тому суд не міг ставити їх під сумнів.

Також апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що ним оскаржується право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, відтак ОСОБА_3 та ПП «Чорногора 1», оскільки такі вимоги він не заявляв, а лише просив витребувати з чужого незаконного володіння належну йому земельну ділянку, на яку накладається земельна ділянка відповідача, що підтверджується матеріалами справи, зокрема висновком експертів і довідкою сільською ради.

Суд першої інстанції проігнорував і загальновідомі факти, зокрема щодо відсутності в селі Бистрець вулиць та наявність урочищ, на які поділено село і про існування яких відомо кожному жителю села, а також не врахував покази свідків. Крім того, головуючий суддя здійснював психологічний тиск на свідків та ставив запитання таким чином, щоб отримати вигідну йому інформацію. Незважаючи на це, допитані свідки повністю підтвердили обґрунтованість його позовних вимог, однак суд в мотивувальній частині рішення такі покази спотворив, перекрутив та написав на власний розсуд.

В порушення норм процесуального права суд першої інстанції взяв до уваги докази, надані представником відповідача з порушенням строку для їх подання.

На підставі викладеного, апелянт просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Позиція інших учасників справи

ПП «Чорногора 1» своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив такі задоволити.

Представник ПП «Чорногора 1» - адвокат Потапова М. В. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, просила оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи

06 червня 2007 року на підставі рішення Бистрецької сільської ради від 17 травня 2007 року ОСОБА_2 видано державний акт серії ЯД № 851108 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1739 га, кадастровий номер :01:001:1075, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с.Бистрець, ур. «Гапківка» Верховинського району Івано-Франківської області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 80. (а.с. 21, том 1).

26 жовтня 2007 року ОСОБА_2 , від імені якого діяв його представник ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. Договір посвідчено Івасиком Ю. Ю., приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 290 (а.с. 22, том 1).

22 лютого 2008 року на підставі рішення Бистрецької сільської ради 10 сесії 5 скликання від 09 серпня 2007 року ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯД № 831120 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:001:0528, цільове призначення якої: для індивідуального дачного будівництва, що розташована у с.Бистрець, урочище Ліщина Верховинського району Івано-Франківської області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 14. (а.с. 13, том 1).

Згідно із квитанціями на прийом податкових платежів, виданими 16 лютого 2009 року та 17 серпня 2009 року Бистрецькою сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області № 368, № 41, ОСОБА_1 сплатив с/г податок за землю за 2008 рік у сумі 170,30 грн та за 2009 рік у сумі 195,84 грн (а.с. 14, том 1).

Відповідно до довідки, виданої 11 серпня 2015 року виконавчим комітетом Бистрецької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області № 309, ОСОБА_1 заборгованості по податку за 2008-2015 роки немає (а.с. 15, том 1).

Відповідно до довідки, виданої 19 вересня 2013 року виконкомом Бистрецької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області № 180/2-24/32, на приватизовані земельні ділянки, які належать ОСОБА_1 (державний акт серії ЯД № 831120, виданий 22 лютого 2008 року), та ОСОБА_7 (державний акт серії ЯД № 831121, виданого 22 лютого 2008 року), які розташовані в с. Бистрець, ур. Ліщина (біля Бистрецького лісництва Карпатського НПП), рішення сесій Бистрецької сільської ради іншим особам не надавалися (а.с. 16, том 1).

Відповідно до довідки Бистрецької сільської ради від 27 липня 2015 року № 289, ОСОБА_2 рішення щодо земельної ділянки на урочищі Ліщина біля лісництва КПП Бистрецькою сільською радою не видавалось. Дана земельна ділянка площею 0,10 га згідно державного акта серії ЯД № 831120 від 22 лютого 2008 року належить ОСОБА_1 (а.с. 17, том 1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 жовтня 2023 року № 352207874, ПП «Чорногора 1» на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,6315 га з кадастровим номером :91:001:0003, що розташована в урочищі Гапківка с. Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області. Право власності на земельну ділянку зареєстровано 25 червня 2020 року (а.с. 23, том 1).

У липні 2015 року ОСОБА_1 звертався до Верховинського районного суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Бистрецької сільської ради, треті особи на стороні відповідачів: Верховинський районний відділ Держземагенства, Верховинський районний виробничий відділ Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр Державного Земельного Кадастру», в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення Бистрецької сільської ради про передачу в приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що в с.Бистрець урочище Гапківка Верховинського району Івано-Франківської області; визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що в с. Бистрець урочище Гапківка Верховинського району Івано-Франківської області, виданий на ім`я ОСОБА_2 Бистрецькою сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області в 2007 році на підставі рішення 9 сесії 5 демократичного сликання Бистрецької сільської ради; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою: с. Бистрець урочище Гапківка Верховинського району Івано-Франківської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; витребувати від ОСОБА_3 на його користь земельну ділянку площею 0,1000 га в с.Бистрець урочище Ліщина Верховинського району Івано-Франківської області, призначену для індивідуального дачного будівництва, (кадастровий номер якої :01:001:0528); зобов`язати Верховинський районний виробничий відділ Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр Державного Земельного Кадастру» виправити помилки у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до державного акта серії ЯД № 831120, виданого на його ім`я 22 лютого 2008 року про право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 в с. Бистрець урочище Ліщина Верховинського району Івано-Франківської області, призначеної для індивідуального дачного будівництва.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2016 року вказаний позов ОСОБА_1 було частково задоволено. Однак рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суди апеляційної та касаційної інстанцій виходили із того, земельна ділянка, на яку оформив право власності ОСОБА_2 та придбала ОСОБА_3 зареєстрована у встановленому порядку та отримано кадастровий номер до оформлення права власності ОСОБА_1 , а тому позивач не довів порушення його особистого права на землю (а.с. 67-79, том 1).

Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2019 року по справі № 340/445/19 звільнено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 вересня 2016 року за № 0000193 відносно ОСОБА_5 за частиною другою статті 367 КК України постановлено закрити.

Відповідно до змісту вказаної ухвали, органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України, яке полягало у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, вчиненого за наступних обставин.

Так, упродовж лютого-березня 2007 року ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 , звернулись до Бистрецької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області із заявами про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площами відповідно 0,1739 га, 0,2332 га та 0,2244 га в урочищі «Гапківка». Рішенням Бистрецької сільської ради від 04 березня 2007 року їм надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок.

У подальшому, 15 березня 2007 року ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулись у відповідні проектні організації з метою виготовлення проектів землеустрою щодо відведення відповідних земельних ділянок.

В ході оформлення даних проектів землеустрою ОСОБА_5 , як спеціаліст першої категорії сектору по роботі з органами місцевого самоврядування з питань планування, використання земель Верховинського відділу земельних ресурсів, закріплений за Бистрецькою сільською радою, будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, всупереч вимогам п.п. 14, 19 Положення, діючи в порушення вимог статтей 118, 151 Земельного кодексу України, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди та договорів оренди землі), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04 травня 1999 року, не здійснив вихід із спеціалістами ПП «Західземпроект» для встановлення реального місця знаходження та узгодження зовнішніх меж земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , внаслідок чого проектною організацією було помилково встановлено розташування земельних ділянок, що відводились у власність останніх.

Так, замість урочища «Гапківка» вибрано земельні ділянки в урочищі «Ліщина» та підписано плани встановлених меж земельних ділянок кадастрові номери №:01:001:1075, № :01:001:1065 та № :01:001:1069, на місцях знаходження яких були земельні ділянки з кадастровими номерами № :01:001:0529 та № :01:001:0528, які вже перебували в процесі відведення у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Після погодження вибору місць розташування земельних ділянок, які відводились у власність, у подальшому було виготовлено та затверджено проекти землеустрою, а в подальшому 06 червня 2007 року, зокрема ОСОБА_2 видано державний акт серія ЯД № 851108 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер № :01:001:1075, яка площею 0,0943 га накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 кадастровий номер № :01:001:0528.

Внаслідок такої злочинної недбалості допущеної ОСОБА_5 , ОСОБА_1 фактично позбавлено права користування та володіння частиною належної йому земельної ділянки, відповідно площею 0,0943 га, вартістю 25 715,61 грн (а.с. 34-36, том 1).

У січні 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Шемрай С. Б. звертався до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2017 року за нововиявленими обставинами на підставі ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2019 року по справі № 340/445/19 .

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 липня 2020 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 03 листопада 2020 року, у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2017 року відмовлено.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника.

Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції, надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, встановив, що право власності на спірну земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:001:0528, цільове призначення якої: для індивідуального дачного будівництва, що розташована у с. Бистрець, урочище Ліщина, Верховинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 оформив 22 лютого 2008 року, отримавши Державний акт серії ЯД № 831120 на право приватної власності на земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 14. Вказаний акт було видано на підставі рішення Бистрецької сільської ради 10 сесії 5 скликання від 09 серпня 2007 року. При цьому, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1075, яка, як стверджує позивач, накладається на його земельну ділянку, була сформована та передана у власність ОСОБА_2 значно раніше. Отже, ОСОБА_2 , який набув у власність земельну ділянку швидше за позивача жодним чином не міг порушити його право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0528. Будь-які докази щодо незаконності оформлення ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку позивач не надав та такі відсутні у матеріалах справи.

За наслідком розгляду позову ОСОБА_1 у 2017 році , рішенням апеляційного суду було відмовлено в позові, оскільки позивач не довів факт порушення його права власності на земельну ділянку. Водночас, суд встановив, що земельна ділянка, яку набув у власність ОСОБА_2 , а в подальшому придбала ОСОБА_3 , набута та зареєстрована у встановленому законом порядку.

Крім того, апеляційний суд констатував, що «Листом від 22.10.2013 року за № 02-11/707 (а.с.57) Верховинського відділу Держземагенства Головного управління в Івано-Франківській області ОСОБА_1 повідомлено, що надати витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку неможливо, оскільки до Кадастру в автоматизованому порядку відомості про земельну ділянку перенесені не були, але обмінний файл був прийнятий 14.05.2007 року та матеріали документації не дають можливості визначити місце розташування земельної ділянки на місцевості. Також в документації із землеустрою ОСОБА_1 відсутній каталог координат та якщо при перенесенні відомостей про земельну ділянку до кадастру то вони не відповідають фактичному місце розташуванню ділянки на місцевості, що спричиняє накладку з кадастровим номером :01:001:1075, що перебуває у власності ОСОБА_3 . Видача витягу з державного земельного кадастру є можливим після приведення відомостей про земельну ділянку у відповідність та представлення необхідних документів. Таким чином, органом Держземагенства констатовано наявність ряду недоліків в технічній документації позивача, які підлягають усуненню розробником. Доказів щодо звернення до такого з приводу усунення неточностей в документації позивач не представив. В матеріалах справи відсутні і інші докази, які вказують на усунення зазначених неточностей в порядку визначеному ЗУ «Про Державний земельний кадастр» та Постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012 року Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру.

Однак, як встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач не усунув наведені недоліки, доказів про це суду не представлено. Інших доказів, які б засвідчували місце розташування його земельної ділянки відносно ділянки відповідача та відповідно, порушення його прав, ним також не представлено.

Крім того, суд першої інстанції правильно вказав, що ухвала Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2019 року, якою встановлено, що внаслідок злочинної недбалості допущеної ОСОБА_5 , ОСОБА_1 фактично позбавлено права користування та володіння частиною належної йому земельної ділянки площею 0,0943 га, не може вважатися належним доказом на підтвердження обґрунтованості позовних вимог останнього.

Так, в ухвалі відсутні встановлені судом обставини щодо того, яким чином було встановлено факт накладення земельних ділянок, яка площа такого накладення, немає жодних посилань на висновки експертів з цього приводу. Клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи в межах даного спору позивач також не заявляв.

Висновок експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у іншій справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , Зеленської сільської ради та ПП «Чорногора 1» про визнання незаконними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, визнання права власності на земельну ділянку, зобов`язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою , суд першої інстанції, обгунтвовано не взяв до уваги, оскільки дослідження проводилося в межах іншого провадження з іншим предметом спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги подані ним докази, зокрема, довідку виконкому Бистрецької сільської ради від 19 вересня 2013 рок та довідку Бистрецької сільської ради від 27 липня 2015 року, не заслуговують на увагу, так як зазначені документи досліджувалися судом та таке дослідження знайшло своє відображення у оскаржуваному рішенні суду. Самі по собі довідки сільської ради за своїм змістом не підтверджують доводи позивача щодо порушеного права на конкретну земельну ділянку.

Суд не заперечує права позивача на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 831120 від 22 лютого 2008 року, однак в спірному випадку, предметом доказування є підтвердження права вимога щодо витребування іншої земельної ділянки чи її частини. Тому саме позивач повинен належними доказами довести порушення свого права та підстави витребування.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про допущення судом першої інстанції грубої недбалості під час вирішення цього спору, оскільки такі не підтверджені жодними доказами та базуються виключно на припущеннях.

Крім того, ОСОБА_1 , вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з долученням судом до матеріалів справи документів, поданих стороною відповідача із пропущенням строку на їх подання, не навів будь-яких обставин, яким чином вказані дії суду вплинули на висновки при вирішенні спору, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів також вважає необґрунтованими.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 березня 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

О. О. Томин