Справа № 243/9845/24
Провадження № 2/243/295/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Задерей Олександр Віталійович до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання здійснити нарахування та виплату в порядку спадкування недоотриманої за життя спадкодавця пенсії, та страхових виплат в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернувсяОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Задерей О.В. до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання здійснити нарахування та виплату в порядку спадкування недоотриманої за життя спадкодавця пенсії, та страхових виплат в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якана день смерті проживала на непідконтрольній території у м. Єнакієве. У визначений законом шестимісячний строк спадщину прийняв онук спадкодавця - позивач шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори. Заповіт бабуся позивача за життя не складала. Коло спадкоємців встановлено нотаріусом. Позивачу було достеменно відомо, що його бабуся за життя отримувала пенсію та страхові виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. 17 вересня 2024 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти, як недоотриманої пенсії в сумі 230120,62 грн., за період з 27 травня 2021 року по 29 лютого 2024 року, на підставі листа від Відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 червня 2024 року № 0500-0206-8/57320. В той же час, законодавством визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Таким чином, законом встановлено обмеження за три роки щодо неотриманої пенсії з вини пенсіонера, а отже якщо кошти не були отримані з об`єктивних обставин, що виключають вину пенсіонера, жодні обмеження законом не передбачені. 01 жовтня 2024 року представник позивача направив запит до Головного Управління ПФУ в Донецькій області з проханням надати інформацію: щодо наявності та розміру заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 січня 2018 року по 23 лютого 2024 року; чи нараховувались ОСОБА_2 страхові виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (регресні виплати) у період з 01 січня 2014 року по 23 лютого 2024 року; щодо наявності та розміру заборгованості по нарахуванню ОСОБА_2 зазначених страхових виплат за період з 01 січня 2014 року по 23 лютого 2024 року. Листом ГУ ПФУ в Донецькій області № 0500-0202-8/98806 від 09.10.2024 повідомлено, що обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону №1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадку смерті пенсіонера є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). Виплата пенсії проведена по 31.05.2018. З 01.06.2018 року виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706. Пенсійна справа знята з обліку з 01.03.2024 року у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 . Надати інформацію щодо нарахування пенсії з моменту припинення її виплати немає можливості, оскільки суми не нараховувалися і не були включені у виплатні документи. Окрім пенсії ОСОБА_2 також отримувала страхові виплати по втраті годувальника. З 14 травня 2016 року постановою Лиманського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 0537/1877.1/1877.1/5 «Про припинення страхових виплат», виплати були припинені через закінчення терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 . За життя померла не зверталася за поновленням виплат та не оскаржувала дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Така позиція відповідача є незаконною, адже відповідач фактично самостійно констатує вину отримувача пенсії та необґрунтовано відмовляє в наданні розрахунку заборгованості по пенсії, адже відповідач мав нараховувати пенсії та лише не виплачувати її в період з дня припинення виплати. Законом передбачено лише припинення виплати, однак не нарахування пенсії. Позивач, також зазначив, що підстав для припинення страхових виплат бабусі позивача не було, виплати були припинені Фондом соціального страхування, правонаступником якого є ГУ ПФУ в Донецькій області, самовільно, та вказані виплати належать позивачу в порядку спадкування. 29 листопада 2024 року позивач звернуся до П`ятої харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти як невиплачену пенсію з 01 червня 2018 року по 26 травня 2021 року та грошові кошти, як навиплачені щомісячні страхові виплати з 14 травня 2016 року по 23 лютого 2024 року. Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори №1965/02-31 від 29 листопада 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти за вказаний вище період у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують наявність заборгованості та право власності спадкодавця на грошові кошти за вказані періоди. У зв`язку з чим просить суд: стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 120000 гривень недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму страхових виплат, за період з 13 травня 2016 року по 23 лютого 2024 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час розгляду справи представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Задерей О.В. через систему «Електронний суд» до суду подано уточнену позовну заяву, за змістом якої позивачем в обгрунтування позовних вимог доводи викладені аналогічні як у позовній заяві та просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати пенсії спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 червня 2018 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму недоотриманої пенсії, за період з 01 червня 2018 року по 26 травня 2021 року, належної спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму страхових виплат за період з 13 травня 2016 року по 23 лютого 2024 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Задерей О.В., що діє на підставі

ордера про надання правничої допомоги серія ВА № 1092411 від 02.10.2024 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Представником через систему «Електронний суд» до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, причину неявки суду не повідомив.

Разом з тим, від останнього через систему «Електронний суд» надійшов до суду відзив на позов, в якому зазначено, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Лиман (с.Щурове), як внутрішньо переміщена особа, та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії проведена по 31.05.2018. З 01.06.2018 виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706. Пенсійна справа знята з обліку з 01.03.2024 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 за життя особисто до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не зверталася. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). Інформацію про суми пенсій, які залишилися недоотриманими у зв`язку зі смертю пенсіонерів, органи Пенсійного фонду України відповідно до вимог статті 46 Закону України «Про нотаріат» надають нотаріусам. Для надання відповіді на лист державного нотаріуса П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Сукачова М.О. вх.№9261/8 від 28.05.2024 Головним управлінням було відновлено нарахування пенсії померлого пенсіонера та надано відповідь листом №0500-0206-8/57320 від 05.06.2024, де зазначено, що сума недоотриманої пенсії за період 27.05.2021-29.02.2024 складає 230120,62 грн. В жовтні до Головного управління звернувся представник позивача з запитом щодо надання інформації на ОСОБА_2 для надання правової допомоги ОСОБА_1 . У відповідь на вказаний запит Головним управлінням було направлено лист від 09.10.2024 за № 0500-0202-8/98806 в якому були надані роз`яснення, зокрема стосовно того, що станом на травень 2016 року ОСОБА_2 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Лиманському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримувала щомісячні страхові виплати в разі втрати годувальника по 13.05.2016. Відповідно до постанови відділення від 23.05.2016 № 0537/1877.1/1877.1/5 «Про припинення страхової виплати» виплати були припинені з 14.05.2016, зазначена причина припинення закінчення терміну дії довідки ВПО. Окремо слід зазначити, що в подальшому ОСОБА_2 за продовженням раніше призначеної щомісячної страхової виплати як внутрішньо переміщена особа до відділень УВД ФССУ в Донецькій області або до ГУ ПФУ в Донецькій області не зверталася. Згідно з Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами) уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання з 01.01.2023 визначено Пенсійний фонд України. Інформація щодо наявності заборгованості перед ОСОБА_2 в передавальному акті б/н від 01.04.2023, укладеному між УВД ФССУ в Донецькій області та Пенсійним фондом України, відсутня. ОСОБА_2 за даними ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати деяких соціальних виплат» в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач страхових виплат на обліку не перебувала. Надати документи, на підставі яких ОСОБА_2 була припинена виплата, немає можливості через те, що згідно з актом прийому-передачі паперова справа по втраті годувальника ОСОБА_3 або окремі документи з неї Лиманським МВ УВД ФССУ в Донецькій області до ГУ ПФУ в Донецькій області не передавались. Також слід зазначити, що ОСОБА_1 за недоотриманою страховою виплатою в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 не звертався. Стосовно ж вимог позивача щодо стягнення недоотриманої суми пенсії померлої та страхових виплат, слід зазначити, що за даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» ОСОБА_1 15.10.2024 звернувся до уповноваженого органу із заявою № 6801 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . За результатом розгляду наданих документів нараховано недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 у розмірі 203037,05 грн. за період з 14.10.2021 по 29.02.2024 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. Механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), які не

виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі-пенсійні виплати за

минулий період) внутрішньо переміщеним особам органами Пенсійного фонду

України визначений «Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового

утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо

переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини

першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо

переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і

зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій

Україною території», в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю

пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на

тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо

переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,

затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі

Порядок 1165). Відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться

отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду

України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на

відповідний рік. Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій

(щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої

пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб,

які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як

внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності

нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати

пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у сформованому на їх підставі

переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів).

Пенсійні виплати за минулий період згідно з Порядком 1165 проводяться щомісяця

отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На

забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина

бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 Порядку 1165,

відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, визначається в сумі, що

відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,

встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна

виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати

отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за

минулий період у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які

втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в

якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, виплата проводиться в сумі,

що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період

бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що

обліковується в переліку отримувачів.

Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету

Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду

України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві

юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного

фонду України від 09.12.2021 № 35-1), кошти Державного бюджету України

передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом

України про Державний бюджет України на відповідний рік. Таким чином, зазначену суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 обліковано Головним управлінням та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2025 року. Виплата заборгованості з пенсійних виплат за минулий період, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, буде проводитись в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету Пенсійним фондом України відповідно до вимог Порядку № 21-2 після затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік. Таким чином, оскільки пенсія після припинення її виплати не нараховувалось для виплати, тому вона не може бути нарахована та виплачена позивачу в рамках спадкування належного спадкодавцю майна, оскільки вказані кошти фактично ОСОБА_2 не належали. Отже, з врахуванням викладеного вище, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності та виплати недоотриманої пенсії та страхових виплат, оскільки спадкодавцю належало саме право на отримання вказаних коштів, а не самі кошти. Просять суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Також, представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області через систему «Електронний суд» до суду подані додаткові пояснення по справі, зміст яких аналогічний обставинам викладеним у відзиві на позов.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Задерей О.В. через систему «Електронний суд» до суду подано відповідь на відзив в якій зазначив, що у відзиві на позов представник відповідача зазначає, що управлінням на запит нотаріуса було надано відповідь № 0500-0206-8/57320 від 05.06.2024 в якій зазначено, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період 27.05.2021 29.02.2024 складає 230120,62 грн. та визнає, що управлінням відновлено виплату пенсії та розраховано заборгованість з 27.05.2021 по 29.02.2024 з урахуванням обмежень визначених ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак ст. 46 вищевказаного Закону чи будь-якого іншого нормативно-правового акту: не встановлює жодних обмежень щодо нарахування пенсії за попередній період, тобто пенсіонер (у випадку звернення до ПФУ) чи його спадкоємець має право отримати розрахунок заборгованості за весь період, коли відповідному пенсіонеру не виплачувалася пенсія (іншого Законом не встановлено); не встановлює жодних обмежено щодо виплати заборгованості із пенсії за період понад три роки, у випадку, коли пенсіонер не отримував пенсію не з власної вини (зокрема, через незаконні дії Пенсійного Фонду України чи обставини непереборної сили військові дії, які становили загрозу для життя пенсіонера та виключають будь-яку його вину). Обмеження встановлені лише щодо ситуацій, які мають місце з вини пенсіонера. Таким чином, доводи відповідача є такими, що суперечать чинному законодавству. Також, зазначив, що нотаріусом П`ятої харківської міської державної нотаріальної контори в рамках спадкової справи направлявся запит до ГУ ПФУ в Донецькій області з проханням повідомити не лише розмір заборгованості із пенсії, але і про розмір заборгованості із страхових виплат. Листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 24 травня 2024 року №0500-0206-8/57320 повідомлено, що як отримувач регресних виплат, житлової субсидії, пільг, інших соціальних виплат ОСОБА_2 на обліку не перебувала. Таким чином, відповідач на відповідний запит не повідомив нотаріуса про те, що ОСОБА_2 отримувала страхові виплати у зв`язку з втратою годувальника. Наразі відповідач не надає жодних документів, на підставі чого було припинено виплати, лише зазначено причину закінчення терміну дії довідки ВПО. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є онуком ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 02 травня 2024 року Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єнакієве Донецької області, в Україні померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачова М.О. від 17.09.2024 та зареєстрованого в реєстрі за № 16-373 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , у зв`язку з відмовою спадкоємця першої черги, дочки спадкодавця та матері спадкоємця, ОСОБА_4 . Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: грошових коштів, як недоотриманої пенсії в сумі 230120,62 грн. за період з 27.05.2021 по 29.02.2024, право власності на які належали спадкодавцю, що підтверджується листом Відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) (м. Лиман) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 червня 2024 року № 0500-0206-8/57320.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.10.2024 за № 0500-0202-8/98806 наданого на адвокатський запит представника позивача слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Лиман (с.Щурове), як внутрішньо переміщена особа, та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії проведена по 31.05.2018. З 01.06.2018 виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706. Пенсійна справа знята з обліку з 01.03.2024 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 за життя особисто до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не зверталася. На підставі запиту державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори було відновлено нарахування пенсії померлого пенсіонера та надано відповідь листом № 0500-0206-8/57320 від 05.06.2024, де зазначено, що сума недоотриманої пенсії за період 27.05.2021-29.02.2024 складає 230120,62 грн. Надати інформацію щодо нарахування пенсії з моменту припинення її виплати можливості не має, оскільки суми не нараховувалися і не були включені у виплатні документи. Стосовно щомісячних страхових виплат повідомлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Лиманському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримувала щомісячні страхові виплати в разі втрати годувальника по 13.05.2016. Відповідно до постанови відділення від 23.05.2016 № 0537/1877.1/1877.1/5 «Про припинення страхової виплати» виплати були припинені з 14.05.2016, зазначена причина припинення закінчення терміну дії довідки ВПО. З 14.05.2016 ОСОБА_2 за продовженням раніше призначених щомісячних страхових виплат до управління ВД ФССУ в Донецькій області або ГУ ПФУ в Донецькій області не зверталася, нарахування виплат не здійснювалося. Заборгованість за період з 01.01.2014-23.02.2024 відсутня.

Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачова М.О. від 29.11.2024 № 2465/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти, як невиплачену пенсію з 01.06.2018 по 26.05.2021 та на грошові кошти, як невиплачені щомісячні страхові виплати з 14.05.2016 по 23.02.2024, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують наявність заборгованості та право власності спадкодавця на грошові кошти за вказані періоди.

Згідно копії спадкової справи № 257/2024 заведеної 24.05.2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , наданої на підставі ухвали судді від 03.12.2024 П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою слідує, що 17.09.2024 державним нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 16-373, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , у зв`язку з відмовою спадкоємця першої черги, дочки спадкодавця та матері спадкоємця, ОСОБА_4 . Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: грошових коштів, як недоотриманої пенсії в сумі 230120,62 грн. за період з 27.05.2021 по 29.02.2024, право власності на які належали спадкодавцю, що підтверджується листом Відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) (м. Лиман) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 червня 2024 року № 0500-0206-8/57320. Також, постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачова М.О. від 29.11.2024 № 2465/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти, як невиплачену пенсію з 01.06.2018 по 26.05.2021 та на грошові кошти, як невиплачені щомісячні страхові виплати з 14.05.2016 по 23.02.2024, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують наявність заборгованості та право власності спадкодавця на грошові кошти за вказані періоди.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до додаткових пояснень на виконання ухвали суду від 23.12.2024 за клопотанням позивача ОСОБА_1 долучено витяги з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 з яких слідує, що Головним управлінням пенсія за період з 01.02.2019 по 26.05.2021 ОСОБА_2 за життя не нараховувалась та не виплачувалась. Станом на 25.10.2024 залишок боргу недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 становить 203037,05 грн. за період з 14.10.2021 по 29.02.2024.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Лиман (с.Щурове) та отримувала пенсію в разі втрати годувальника,маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, спірні правовідносини в частині зобов`язання здійснити нарахування та виплату в порядку спадкування недоотриманої за життя спадкодавця пенсії регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом 17.09.2024отримав у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 16-373, за змістом якого до нього перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя його бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 230120,62 грн. за період з 27.05.2021 по 29.02.2024.

Як у позовній заяві зазначає позивач, про що також зазначено представником відповідача у відзиві на позов, що виплата пенсії ОСОБА_2 проведена по 31.05.2018. З 01.06.2018 виплата пенсії ОСОБА_2 припинена.

Таким чином, позивач вказує, що відповідачем з 01.06.2018 по 26.05.2021 його бабусі взагалі пенсія не нараховувалась та не виплачувалась.

Відповідач же, в свою чергу, як у відзиві на позовну заяву, так і у відповіді наданій на адвокатський запит представника позивача, та долученій останнім до позовної заяви зазначає, що на підставі ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706 ОСОБА_2 нарахування та виплата пенсії з 01.06.2018 було припинено.

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV встановлені підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії померлій ОСОБА_2 за спірний період з 01.06.2018 по 26.05.2021 включно.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства.

Положенням ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі Броньовський проти Польщі зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Щокін проти України від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

З огляду на викладене, суд критично оцінює посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Отже, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.

За викладених обставин, суд встановивши, що позивач має право на спадкове майно пенсіюв разі втрати годувальника ОСОБА_2 , що є власністю позивача в порядку спадкування за законом, доходить висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати пенсії спадкодавцю ОСОБА_2 з 01 червня 2018 року є протиправними та є наявні підстави для задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останньою за життяза період з 01.06.2018 по 26.05.2021 включно, шляхом зобов`язання відповідача виплати позивачу за вказаний період недоотриману пенсію, що належала його бабусі ОСОБА_2 .

Стосовно заявлених позовних вимог позивачем в частині зобов`язання здійснити нарахування та виплату в порядку спадкування страхових виплат належних спадкодавцю, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції Українита основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Згідно зі ст. 28 зазначеного Закону № 1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) зазначено, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Таким чином, припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 від 14.02.2022.

Відповідач як у своєму відзиві на позовну заяву, так і у відповіді на адвокатський запит представника позивача вказує, що ОСОБА_2 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Лиманському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримувала щомісячні страхові виплати в разі втрати годувальника по 13.05.2016. Відповідно до постанови відділення від 23.05.2016 № 0537/1877.1/1877.1/5 «Про припинення страхової виплати» виплати були припинені з 14.05.2016, зазначена причина припинення закінчення терміну дії довідки ВПО, та в подальшому ОСОБА_2 за продовженням раніше призначеної щомісячної страхової виплати як внутрішньо переміщена особа до відділень УВД ФССУ в Донецькій області або до ГУ ПФУ в Донецькій області не зверталася.

Позивач також вказує в позові викладені вище судом обставини, однак просить суд здійснити нарахування та виплату йому як спадкоємцю суму страхових виплат саме за період з 13.05.2016 по 23.02.2024 включно, належних його бабусі - спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачені підстави припинення страхових виплат і надання соціальних послуг.

В той же час, ані ст. 46 Закону, ані будь-який інший закон не мість підстави для приинення страхових виплат, у зв`язку закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, враховуючи наведене, суд доходить висновку, що бабусі позивача ОСОБА_2 саме з 14.05.2016, як то зазначають учасники справи, відповідачем були припинені страхові виплати у спосіб не передбачений діючим законодавством, а тому вимога позивача, щодо нарахування та виплати страхових виплат належних ОСОБА_2 саме в зазначенні початку періоду з 13.05.2016 є помилковим.

Отже, спірним періодом невиплати страхових виплат за життя ОСОБА_2 , право на які в порядку спадкування має її онук позивач по справі є саме з 14.05.2016 по 23.02.2024 включно.

Також, відповідач зазначає, що згідно з Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами) уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання з 01.01.2023 визначено Пенсійний фонд України. Інформація щодо наявності заборгованості перед ОСОБА_2 в передавальному акті б/н від 01.04.2023, укладеному між УВД ФССУ в Донецькій області та Пенсійним фондом України, відсутня.

Пунктом 3 ПостановиКабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. № 1323 «Деякі питання забезпеченняздійснення страхових виплат та надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» доручено Пенсійному фонду України з 2 січня 2023 р. забезпечити здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі переданих виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування та її робочими органами справ, баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення, а також підготовлених нею виплатних документів на січень 2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 р. № 1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» припинено з 01 січня 2023 року, реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, зокрема, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

01 січня 2023 року набув чинності Закон України від 23 вересня 1999 року

№ 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», викладений в новій редакції.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 1105-XIV, уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Таким чином, із зазначеного вище слідує, що фактично передано повноваження та функції Фонду соціального страхування України та його робочих органів до Пенсійного Фонду України та його органів.

Враховуючи, що з 01.01.2023 відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, а тому саме відповідач повинен нести обов`язок щодо виплати страхових виплат належних бабусі позивача та не виплачених їй за життя Фондом соціального страхування України, правонаступником якого він є.

Суд критично ставиться до посилання відповідача, щодо відсутності в управлінні інформація щодо наявності заборгованості перед ОСОБА_2 в передавальному акті б/н від 01.04.2023, укладеному між УВД ФССУ в Донецькій області та Пенсійним фондом України, оскільки вказане не звільняє відповідача від здійснення своїх повноважень та порушує права позивача.

З огляду на викладене, оскільки померла ОСОБА_2 за життя мала право на нарахування та виплату страхових виплат за період з 14.05.2016 по 23.02.2024, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний здійснити виплату саме позивачу сум страхових виплат за період з 14.05.2016 по 23.02.2024, належних спадкодавцю ОСОБА_2 .

Крім того, суд вважає за необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 1937,92 грн.

Також, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Задерей О.В. в уточненій позовній заяві вказав, шо попередній орієнтовний розрахунок судових витрат понесених позивачем становить 20000,00 грн. та заявив, що докази понесених витрат будуть надані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду, у зв`язку з чим, з урахуванням вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України вказане питання судом на час прийняття рішення по справі не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 15, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Задерей Олександр Віталійович до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання здійснити нарахування та виплату в порядку спадкування недоотриманої за життя спадкодавця пенсії, та страхових виплат в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 червня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , суму страхових виплат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 14 травня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 28.02.2025.

Суддя І.Ю. Фалін