н/п 2/490/4464/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів.

У позовній заяві позивач вказував, що Центральним районним судом міста Миколаєва 06.04.2023 року видано судовий наказ у справі №490/2581/23, яким стягнуто з позивача, на користь відповідачки на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04.04.2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В подальшому, Центральним районним судом міста Миколаєва 13.11.2024 року видано судовий наказ у справі №490/9604/24, яким стягнуто з позивача, на користь відповідачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що має місце подвійне стягнення аліментів на одну й ту ж дитину та просить припинити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, які були стягнуті судовим наказом від 13 листопада 2024 року у справі №490/9604/24.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

30.12.2024 року матеріали справи передано на розгляд судді. ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 06.01.2025 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

03.02.2025 року відповідачка надала суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що не визнає позовні вимоги позивача.

В обгрунтування своїх заперечень вказала, що спільні з позивачем діти після розірвання шлюбу проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Дійсно зверталася з заявою про видачу судового наказу на стягнення з позивача аліментів на дітей та в 2023 році отримала відповідний судовий наказ, яким стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку боржника.

У липні 2024 року позивач повідомив їй що оскільки старша донька вже повнолітня то аліменти він сплачувати не буде, при цьому у нього залишилася заборгованість по аліментам в розмірі 13201 грн.

Державний виконавець закінчив виконавче провадження №75830271 відкрите на виконання судового наказу у справі №490/2581/23,оскільки старшою донькоою досягнуто повноліття.

За такого відповідачка звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів на доньку та Центральним районним судом міста Миколаєва 13.11.2024 року видано судовий наказ у справі №490/9604/24, яким стягнуто з позивача, на користь відповідачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідачка вважає, що ніякого подвійного стягнення аліментів немає, а тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та призначено справу до судового розгляду по суті.

10.02.2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач вказує, що державний виконавець безпідставно закінчив виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №490/2581/23 та відповідачка має право оскаржити такі дії державного виконавця до суду. При цьому, відповідачка після досягнення старшою донькою повноліття, мала б звернутися до суду з заявою про збільшення розміру аліментів, а не з заявою про видачу судового наказу. Також зазначає, що відсутні підстави для перегляду судового наказу у справі №490/2581/23 за нововияленими обставинами, тож цей спосіб захисту він використати не може.

Просить справу розглянути у його відсутність.

В судовому засіданні відповідачка проти позову заперечила, зазначила про закінчення виконавчого провадження за судовим наказом за яким з позивача стягнуті аліменти на двох дітей та що позивач погасив заборгованість за вказаним виконавичм документом. Наголосила що позивач в добровільному порядку не сплачував аліменти на неповнолітню доньку, що і змусило її вдруге звернутися до суду для отримання судового наказу на стягнення аліментів на неповнолітню доньку.

Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого 22 липня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 про що 22 липня 2015 року складено відповідний актовий запис №172. Батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_7 .

06.04.2023 року Центральним районним судом міста Миколаєва було видано судовий наказ у справі №490/2581/23, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04.04.2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

02.09.2024 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Педь Альоною Іванівною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №75830271, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу виданого 06.04.2023 року Центральним районним судом міста Миколаєва у справі №490/2581/23, також вказаною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

13.11.2024 року Центральним районним судом міста Миколаєва було видано судовий наказ у справі №490/9604/24, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНН НОМЕР_3 , аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні було досліджено копію свідоцтва про шлюб від 25.11.2023 року серія НОМЕР_4 згідно з яким ОСОБА_9 та ОСОБА_7 уклали шлюб. ОСОБА_7 змінила прізвище на " ОСОБА_10 ".

Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною п`ятою статті 183 ЦПК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При цьому, відповідно до частин першої - третьої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не погоджується з судовим наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 13.11.2024 рок у справі №490/9604/24, яким з нього було стягнуто на користь відповідачки ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами першою - третьою статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до пункту 4 частини першої та частини п`ятої статті 258 ЦПК України судовий наказ є судовим рішенням та судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

При цьому, відповідно до частин першої - третьої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення.

Суд зазначає, що частинами 7 та 8 статті 170 ЦПК України встановлено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина перша та пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України)

Тобто процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

Для перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів такими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі цього наказу та є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права й обов`язки заявника та боржника; нововиявленими є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених. Необхідно розрізняти нові докази та докази, які підтверджують нововиявлені обставини. Перші не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами, тоді як другі є даними, що підтверджують саме такі обставини.

З огляду на наведені вище норми, в даній справі суд не наділений повноваженнями оцінювати в непередбачений процесуальним законом спосіб правомірність чи неправомірність судового рішення - судового наказу Центрального районного суду міста Миколаєва від 13.11.2024 року справі №490/9604/24, натомість суд може аналізувати обставини, які виникли вже після ухвалення судом вказаного судового рішення та наявність яких має наслідком припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки.

При цьому, позивач не звертався до суду з заявою про перегляд судового наказу виданого Центральним районним судом міста Миколаєва від 13.11.2024 року у справі №490/9604/24 за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу, також позивач не звертався з позовною заявою про зменшення розміру аліментів.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для припинення стягнення з відповідача на користь відповідачки ОСОБА_1 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), які були стягнуті судовим наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 13.11.2024 рок у справі №490/9604/24, суд зазначає таке.

Дійсно у СК України містяться норми, якими передбачено припинення права на аліменти на дитину або звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину (наприклад та не виключно - статті 188, 189 СК України).

Крім того, ч. 4 ст. 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, звільнення від сплати періодичних платежів, які стягнуті на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, пов`язуються саме зі зміною обставин, які мають місце після ухвалення такого судового рішення.

Так, відповідно до приписів статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до приписів частини 1, 5 та статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку позивачем має бути доведено наявність підстав для припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання їх дитини ОСОБА_5 або наявність обставин для звільнення позивача від обов`язку утримувати свою малолітню дитину.

Натомість при розгляді даної справи позивачем не доведено, а судом не встановлено наявності підстав, які передбачають припинення права відповідачки ОСОБА_1 , на отримання аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), які були стягнуті судовим наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 13.11.2024 рок у справі №490/9604/24, як не встановлено і наявності підстав для звільнення позивача від обов`язку утримувати свою малолітню дитину.

Також судом не встановлено подвійного стягнення з позивача аліментів на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) про припинення стягнення аліментів, відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В. Саламатін