Номер провадження: 22-ц/813/2737/25
Справа № 500/4740/15-ц
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Смокіної Г.І., про відмову у задоволені заяви про видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

23.06.2021 року Товариств з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - ТОВ «Консалт Солюшенс») звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі № 500/4740/15-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява була обґрунтована тим, що рішенням Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області від 14.02.2017 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 430,15 доларів США, що становить 136121,77 грн. Рішення набрало законної сили 27.02.2017 року.

У квітні 2020 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до Ізмаїльського відділу ДВС із запитом про надання інформації про стан виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа. Згідно відповіді від 05.05.2020, виконавчий лист №500/4740/15-ц на примусовому виконанні ніколи не перебував.

Щодо поважності причин пропуску строків пред`явлення виконавчих листів щодо обох боржників до виконання представник ТОВ «Консалт Солюшенс зазначає, що 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Запровадження процедури не могло не вплинути на організацію виробництва і праці, наслідком чого став пропуск пред`явлення виконавчих документів до виконання та їх втрата.

Кредитний договір № ОД04/01/2008/840/-К/010 від 17.09.2008 року у період з 18.12.2019 року по 05.02.2020 року було неодноразово виставлено на публічний аукціон, переможцем останнього стало ТОВ «Консалт Солюшенс». Отже, вищевказана кредитна справа великий проміжок часу входила до складу кредитних портфелів та знаходилась на публічних аукціонах, що унеможливило пред`явлення виконавчих листів до виконання. 26.02.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт «Солюшенс» укладено договір про відступлення прав вимоги.

10 серпня 2020 ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс» (т.2, а.с.47).

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 28.02.2020 року. Тобто на момент передачі оригіналів кредитної справи від ПАТ КБ «Надра» до заявника залишилось 2 дні на пред`явлення виконавчих документів до виконання. На момент закінчення відповідного строку кредитна справа перебувала у процесі передачі за договором відступлення права вимоги. До набуття статусу стягувача у виконавчому провадженні товариство було позбавлено права на звернення із заявою про видачу дублікату та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Звертаючись до суду із даною заявою, заявник зазначив, що 29.05.2017 року ПАТ КБ «Надра» звернулось із заявою до Ізмаїльського міськрайонного суду про видачу копії рішення від 14.02.2017 року по справі № 500/4740/15-ц.

08.06.2017 року на адресу заявника направлено виконавчий лист №№ 500/4740/15-ц та копія рішення від 14.02.2017 року.

Однак, за змістом акту приймання-передачі оригіналів документів від 26.02.2020 року серед числа оригіналів кредитної справи та документів претензійно-позовної роботи не було передано оригіналу виконавчого листа. З витягу автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що на час звернення із заявою не здійснюється жодного виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 .

На думку представника заявника, все вищевикладене свідчить про втрату виконавчого листа № 500/4740/15-ц.

Враховуючи, що строки пред`явлення виконавчих документів до виконання пропущені не з вини заявника, на думку представника ТОВ «Консалт Солюшенс» є всі підстави для їх поновлення, а відмова у видачі дубліката фактично унеможливить виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2024 року у задоволенні заяви ТОВ «Консалт Солюшенс» було відмовлено (т.2, а.с.236-238).

В апеляційній скарзі ТОВ «Консалт Солюшенс» ставить питання про скасування ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.3, а.с.1-5).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.3, а.с.32-36).

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Крім того, 18.02.2025 року о 14 год. 42 хв. представник ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвокат Теребуха К.І. звернулася із заявою про залучення представника у справу (т.3, а.с.39).

Однак, враховуючи, що дана справа призначена до розгляду у суді апеляційної інстанції 18.02.2025 року на 14 год. 00 хв., та зважаючи на те, що вказана заява надійшла на адресу суду більш ніж через пів години після розгляду справи, заява адвоката Теребухи К.І. задоволенню не підлягає.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не було надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку (т.2, а.с.236-237).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 12 Закон України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі № 2-836/11.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області від 14.02.2017 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № ОД04/01/2008/840/-К/010 від 17.09.2008 року у розмірі 6 430,15 доларів США, що за курсом НБУ становило 136 121,77 грн. Рішення набрало законної сили 27.02.2017 року (т.1, а.с.210-212).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.08.2020 року було замінено сторону стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солющенс» (т.2, а.с.47).

Звертаючись до суду лише 23.06.2021 року із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих документів, ТОВ «Консалт Солюшенс» зазначало, що строк пред`явлення до виконання виконавчих листів № 500/4740/15-ц сплинув 28.02.2020 року.

Також заявник в обґрунтування заяви зазначив, що договір факторингу між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено лише 26.02.2020 року.

Крім того, на момент передачі оригіналів кредитної справи від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «Консалт Солюшенс» залишилось лише 2 дні на пред`явлення виконавчих документів до виконання: з 26.02.2020 року по 28.02.2020 року та кредитна справа перебувала в процесі передачі до іншого стягувача.

Також заявник зазначив, що в Акті прийому-передачі від 26.02.2020 року про відсутність виконавчого листа відносно ОСОБА_1 , що свідчить про його втрату та пропуск строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчий лист № 500/4740/15-ц/ було отримано ПАТ «КБ «Надра» 15.06.2017 року (т.2, а.с.69).

26.02.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого, останньому перейшло право вимоги за кредитним договором № ОД04/01/2008/840/-К/010 від 17.09.2008 року (т.2, а.с.66-67).

Згідно Акту прийому передачі від 26.02.2020 року виконавчий лист № 500/4740/15-ц ПАТ КБ «Надра» ТОВ «Консалт Солюшенс» передано не було (т.2, а.с.70-71).

Відповідно до листа Ізмаїльського МРВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 05.05.2020 року, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий лист №500/4740/15-ц відносно ОСОБА_1 на примусовому виконанні відділу ніколи не перебував (т.2, а.с.61).

Проте, звертаючись із заявою 29.04.2020 року про заміну стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника (т.2, а.с.1-3), ТОВ «Консалт Солюшенс» про втрату виконавчого листа не повідомив, із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення не звертався.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неповажність пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки первісним кредитором і особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою на його ліквідацію, не було вжито всіх належних заходів для своєчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання, а ТОВ «Консалт Солюшенс» - новий кредитор, якому 26.02.2020 року було передано право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу, також не було вжито усіх відповідних заходів для своєчасного звернення із відповідною заявою про поновлення такого строку та видачі дублікату виконавчого листа.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що оскільки строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув вже після відступлення прав вимоги, а новий кредитор не зобов`язаний обґрунтовувати такий строк, є помилковим і безпідставним, з огляду на наступні обставини.

Як вже зазначалось, із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та про видачу дублікату виконавчого листа ТОВ «Консалт Солюшенс», незважаючи на усі існуючи можливості, звернулось лише 23.06.2021 року, тобто майже через півтора роки після укладання договору факторингу.

Безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2024 року про відмову у задоволені заяви про видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.02.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева