ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1594/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, у якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 89 021 грн боргу за розпискою, 6 228,74 грн інфляційних втрат, 26 249,25 грн пені, 2 672,57 грн - 3% річних, та судовий збір 1 241,72 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.03.2021 сторони уклали договір позики у вигляді розписки, за яким позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 89 021 грн, дата повернення - до кінця 2021 року. Наразі відповідач борг не повернув.

Ухвалою від 31.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання.

У судове засідання позивач не з`явився, направив на електронну пошту суду листа, у якому просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання за адресою зареєстрованого місця проживання. Відзив до суду від відповідача не надходив.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2).

За ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.1). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 89 021 грн, які позичальник зобов`язався повернути в строк до кінця 2021 року.

Ця обставина підтверджена відповідною розпискою ОСОБА_2 , копія якої наявна в матеріалах справи.

За приписами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2).

Заявлена позивачем в якості доказу розписка складена ОСОБА_3 містить інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо виникнення між сторонами правовідносин за договором позики, тож у розумінні ст. 77 ЦПК України є належним та допустимим доказом.

Статтею 1049 ЦК України на позичальника покладений обов`язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договором встановлений обов`язок повернення позичальником грошових коштів позикодавцю - до кінця 2021 року.

За загальними умовами виконання зобов`язання, визначеними ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на ту обставину, що зобов`язання за договором позики по поверненню позичених грошових коштів на час ухвалення судового рішення позичальником не виконане, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині вимоги стягнення суми боргу у розмірі 89 021 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 26 249,25 грн.

Згідно ч. 3ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Сторони погодили, що у разі несвоєчасного повернення боргу, позивальник зобов`язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 26.09.2023 по 25.09.2024 пеня складає 26 249,25 грн.

Судом встановлено правильність такого розрахунку, а тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 26 249,25 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 672,57 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 228 74 грн.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом перевірено та встановлено його правильність, а отже вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 2 672,57 грн та інфляційних втрат у розмірі 6 228,74 грн підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевказане позовні вимоги підлягають задоволенню.

За результатами розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд визначає з відповідача стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1 241,72 грн.

Керуючись статтями 79, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за розпискою у розмірі 89 021 грн, 3% річних у розмірі 2 672,57 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 228,74 грн, пеню у розмірі 26 249,25 грн, сплачений судовий збір у розмірі 1 241,72 а всього 125 413,28 грн.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (відповідно до позову) АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_2 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 17.02.2025.