(2/199/1066/25)
17 лютого 2025 р. м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого судді Кошлі А.О.,
за участю секретаря судового засідання Кахикало А.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-
До Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана адвокатом Трун О.В., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі.
У зв`язку з тим, що відповідачем (як податковим агентом) не подано відомості за 3 квартал 2024 року, позивач позбавлений можливості вказати розмір заборгованості за 3 квартал 2024 року, у зв`язку з чим вказані відомості будуть надані пізніше.
Позивач звернув увагу суду, що відповідачем проігноровано запит представника позивача про надання відомостей про розмір заборгованості по заробітній платі, у зв`язку з чим позивач надає відповідне клопотання про витребування доказів.
Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 06.05.2024 по 02.09.2024 року у розмірі 185355,48 грн.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2024 року провадження у справі було відкрито, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Судові засідання призначались на 28.01.2025 року та 17.02.2025 року.
Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не направив.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України.
Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності.
Відповідно до ст.47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Так на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем. 06.05.2024 року ОСОБА_1 був прийнятий учнем прохідника підземного з повним підземним робочим днем в шахті, відповідно до Наказу № 164к від 06.05.2024 та звільнений за статтею 38 КЗпП України 02.09.2024 року відповідно до наказу № 299к від 02.09.2024 року по ТОВ «Краснолиманське», що підтверджується записами у трудовій книжці.
Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Позивачем вказано, що після його звільнення відповідачем, всупереч вимог КЗпП України не була виплачена в повному обсязі заробітна плата, утворилась заборгованість.
Позивачем зазначено, що відповідачем після тримання обов`язкових платежів та зборів відповідачем було нараховано заробітну плату у розмірі 279441,71 грн. Оскільки ухвала судді від 28 січня 2025 року, якою було повторно витребувано від ТОВ «Краснолиманське» відомості про розмір заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 , в тому числі розмір компенсації за дні невикористаної відпустки, станом на день розгляду справи залишилась не виконаною, витребувані докази на адресу суду не надійшли, витребувані докази на адресу суду не надійшли, на підставі ч. 4 ст. 81 ЦПК України вказані обстаивни визнаються встановленими.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 264 ЦПК України, так як при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, позов підлягає задоволенню в повному обсязі в межах позовних вимог.
Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки позивач звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» і подав документи в електронній формі, при стягненні судових витрат у справі, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають покладенню на відповідача, та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1482,84 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 10, 12, 13, 76-81, 133, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 06.05.2024 по 02.09.2024 у розмірі 185355 (сто вісімдесят п`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 48 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь держави судовий збір у розмірі 1482 грн. 84 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: Трун Ольга Валентинівна , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДН № 4119 від 22.03.2019 року, місцезнаходження: Донецька область, м. Білозерське, вул. Ватутіна, 30/16;
Суддя А.О. Кошля