Справа № 457/693/20
провадження №2/457/14/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

03 лютого 2025 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого - судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 про припинення правовідносин поруки та договору поруки, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Трускавецького міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 про припинення правовідносин поруки та договору поруки.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 повторно не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення повідомлення згідно з поданою нею заявою від 22.03.2023 (а.с. 49), про що свідчать довідки про доставку повідомлень.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» у судове засідання не з`явився, проте скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на вищевикладене, дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов такого висновку.

Вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст.10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач, і позивач, як сторона, що задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно вимог ч. 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Наслідки неявки в судове засідання позивача визначені частиною 5 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, систематична неявка позивача в судові засідання без повідомлення причин, на думку суду, свідчать про зловживання стороною позивача своїми процесуальними правами, що призводить до порушення строків розгляду справи і порушення права відповідача на справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, судом призначались судові засідання 19.03.2024, 25.042023, 11.06.2024, 03.09.2024, 02.12.2024 та 30.01.205 року.

Із врахуванням поданої позивачкою заяви від 22.03.2023 року про зміну місця проживання, надсилання кореспонденції та повідомлення про дату, час і місце судового засідання здійснювалось на зазначену нею адресу в Республіку Польща. Однак позивачка у судові засідання не з`являлась, про причини неявки не повідомляла, заяв про відкладення розгляду справи не подавала, хоча була належним чином повідомлена, що підтверджується статусом відстеження направленого рекомендованого повідомлення «вручено особисто» (Польща).

Окрім цього, 07.11.2024 та 23.12.2024 року на адресу позивачки судом неодноразово скеровувались повідомлення про наслідки неприбуття у судові засідання та можливість участі у судових засіданнях у режимі відеоконференції.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

За змістом п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України суд наділений правом на залишення заяви без розгляду в разі повторної неявки позивача в судове засідання, якщо він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, незалежно від причин повторної неявки.

Отже, виходячи з положень ст.ст.223, 257 ЦПК України, позовна заява залишається судом без розгляду у разі сукупності певних умов, а саме: належне повідомлення позивача про час та місце проведення судового розгляду; позивач повторно не з`явився у судове засідання; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При наявності сукупності зазначених умов, причини повторної неявки у судове засідання позивача, який належним чином був повідомлений про місце і час слухання справи, правового значення не мають. Поважність причини неявки позивача враховується при першій неявці.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Як зазначив Верховний суд (ВС/КЦС N 310/12817/13 від 22.05.2019) повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду навіть за наявності поважних причин такої неявки.

Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 740/1734/18, де залишаючи без змін судові рішення про залишення позову без розгляду, Верховний Суд вказав, що суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 16 березня 2020 року у справі № 390/1076/18-ц, від 19 вересня 2018 року у справі 760/1143/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 201/15122/15-ц.

Таким чином, позивачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в суді, що відповідає статті 128 ЦПК України та будучи обізнаною про час і місце судового розгляду справи, повторно не з`явилася та не повідомила про причини неявки, від неї не надходило заяв про розгляд справи за її відсутності, не виявила належної зацікавленості в її розгляді, що вказує на втрату нею інтересу у вирішенні поданого позову.

Зважаючи на всі обставини справи, з метою дотримання процесуальних строків, та у відповідності до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє особу права повторного звернення до суду за захистом своїх прав у загальному порядку згідно ч.2 ст. 257 ЦПК України.

Враховуючи, що позовна заява залишена без розгляду в зв`язку із повторним неприбуттям позивача в судове засідання судові витрати не підлягають поверненню.

Керуючись п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 про припинення правовідносин поруки та договору поруки залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В. І. Марчук