РІШЕННЯ

іменем України

27 лютого 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,

сторони у справі:

позивачка ОСОБА_1 ;

відповідачка ОСОБА_2 ;

зміст позовних вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

розглянувши дану цивільну справу у підготовчому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за правилами загального позовного провадження, за участі позивачки ОСОБА_1 та її представниці адвокатки Змінчак Л.В., -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.

Позивачка ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Змінчак Л.В. (ордер на надання правничої допомоги від 01.12.2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на бланку серії ЛВ № 001986 від 24.07.2024 року містяться у матеріалах позовної заяви), сформувавши документ у системі «Електронний суд», 23.01.2025 року подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: 1) що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пшонець Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області, є її дідом; 2) постійного її проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття після нього спадщини 25.12.2013 року по АДРЕСА_1 . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачки ОСОБА_2 судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 937 грн. 92 коп. (з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8), позивачка ОСОБА_1 не порушує.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що покійному дідові позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пшонець Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області, належало домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 . На даний час позивачка ОСОБА_1 як єдина спадкоємиця за законом, яка прийняла спадщину та яка має намір оформити зазначене право власності на домоволодіння свого діда ОСОБА_3 після його смерті, звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Однак, при перевірці документів для можливості спадкування, державним нотаріусом виявлено, що позивачка ОСОБА_1 пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки відсутні відомості про її проживання на день смерті із спадкодавцем ОСОБА_3 в одному житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , де вони фактично проживали, а тому є необхідність у встановленні факту її постійного проживання із дідом на день смерті останнього, так як саме позивачка ОСОБА_1 здійснювала за ним догляд, а після смерті діда займалася організацією здійснення його поховання. Одночасно, необхідним є також встановити факт родинних відносин між ними. За таких обставин, ОСОБА_1 за захистом своїх прав щодо спадкування належного дідові права на вищевказане домоволодіннябула змушена звертатися до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідачка ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у запропоновані судом строки та порядку не подала. Однак вказана відповідачка у своїй поданій на адресу суду письмовій заяві про проведення підготовчого засідання за її відсутності, одночасно зазначила про те, що викладені позивачкою ОСОБА_1 у своїй позовній заяві обставини не оспорює, а позов визнає, вказала також про обізнаність із наслідками визнання позову.

Заяви та клопотання сторін у справі.

Відповідачка ОСОБА_2 17.02.2025 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області заяву про визнання позову, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 18.02.2025 року за вх. № 1180, в якій одночасно просила проводити підготовче засідання у цій справі за її відсутності, обізнана із наслідками визнання нею позову та можливості ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог у підготовчому засіданні.

Інших заяв чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Оскільки відповідачкою у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 28.01.2025 року було вжито заходів для отримання з Єдиного державного демографічного реєстру інформації про зареєстроване місце проживання/перебування такої фізичної особи відповідачки ОСОБА_2 ..

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 28.01.2025 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_2 , яка не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 25.02.2025 року о 10:30 год..

Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного у ній підготовчого засідання.

Позивачка ОСОБА_1 у призначене підготовче засідання з`явилася, як і забезпечила явку своєї уповноваженої представниці адвокатки Змінчак Л.В., обоє висловили позицію на підтримання позовних вимог з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому позові, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у призначене підготовче засідання не з`явилася.

Судом було задоволено заяву відповідачки ОСОБА_2 про проведення підготовчого засідання за її відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 200, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд не вбачав перешкод для здійснення розгляду цієї справи у підготовчому засіданні за відсутності відповідачки ОСОБА_2 , й ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи у підготовчому засіданні порушення прав позивачки ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких її прав відповідачки ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Сторонами у цій справі у позовній заяві, усних поясненнях та у наданій на адресу суду письмовій заяві про визнання позову визнаються, а, отже, в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, згідно з котрими позивачка ОСОБА_1 є внучкою, а відповідачка ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пшонець Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області, й суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання сторонами у справі.

Своєю чергою, обставина щодо смерті ОСОБА_3 свідоцтвом про смерть на бланку серії НОМЕР_1 , виданим Головецькою сільською радою Сколівського району Львівської області 26.12.2013 року у відповідності до актового запису про смерть № 12 від 26.12.2013 року (копія міститься у справі. а. с. 9).

Сторонами у цій справі визнається також й та обставина, що дідові позивачки ОСОБА_1 а батькові відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 належав цілий житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , де він також до дня смерті був зареєстрований, проте фактично проживав по АДРЕСА_1 , заповіту щодо розпорядження такими своїми правами не складав. Ця обставина додатково стверджується також довідкою, виданою старостою сіл Тухля, Либохора, Головецько, Пшонець Славської селищної ради Стрийського району Львівської області 19.06.2024 року за вих. № 763 (копія міститься у справі, а. с.13).

Судом встановлено й те, що позивачка ОСОБА_1 до дня смерті свого діда спадкодавця ОСОБА_3 , постійно проживала разом із ним у житловому будинку по АДРЕСА_1 , здійснювала за ним догляд, що також стверджується вже вказаною вище довідкою, виданою старостою сіл Тухля, Либохора, Головецько, Пшонець Славської селищної ради Стрийського району Львівської області 19.06.2024 року за вих. № 763 (копія міститься у справі, а. с.13).

З метою оформлення свої спадкових прав позивачка ОСОБА_1 звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, державний нотаріус відмовив позивачці ОСОБА_1 у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, мотивуючи пропуском нею шестимісячного терміну для прийняття спадщини, що стверджується листом-відповіддю від 20.06.2024 року за вих. № 462/01-16 (копія міститься у справі, а. с. 10).

Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Встановлені судом цивільні правовідносини щодо реалізації права на спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі ЦК України), іншими актами цивільного законодавства.

Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини.

Як роз`яснюється у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Як роз`яснюється у пунктах 2. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи.

Незважаючи на те, що вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження, суд вважав за доцільне розглядати вказані вище вимоги про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у порядку позовного провадження, так як вони нерозривно пов`язані із вирішенням спору про право, зокрема реалізації позивачкою ОСОБА_1 права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 ..

За встановлених у судовому засіданні обставин справи та перевірки доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, а також беручи до уваги те, що факти родинних відносин між фізичними особами та постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, виходячи із наявності спору з цього приводу, можуть бути встановленими у порядку позовного провадження, виходячи також з інтересів позивачки ОСОБА_1 щодо захисту її права на спадкування, суд вважає за необхідне задовольнити пред`явлені позовні вимоги, зокрема встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пшонець Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області, є дідом позивачки ОСОБА_1 , жительки с. Тухля Стрийського району Львівської області, зареєстрованої по АДРЕСА_2 , а також встановити факт постійного проживання позивачки ОСОБА_1 із дідом спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття після нього спадщини 25.12.2013 року, по АДРЕСА_1 .

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із двома вимогами немайнового характеру у загальному розмірі 1 937 грн. 92 коп. й підтверджуються квитанцією про сплату від 23.01.2025 року за № 5443-6114-6539-4157 (копія міститься у справі, а. с. 16), з урахуванням відповідної позиції позивачки ОСОБА_1 з вказаного приводу, яка не ставить питання про їх стягнення на свою користь з відповідачки ОСОБА_2 у випадку задоволення вимог її позовної заяви, слід залишити за нею, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України.

Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 12-13, 77-82, 89-90, 95, 133, 141, 200, 206, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пшонець Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області, є дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с. Тухля Стрийського району Львівської області, зареєстрованої по АДРЕСА_2 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із дідом спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття після нього спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 .

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_4 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Повне рішення суду складене: 27 лютого 2025 року.

Суддя Володимир МИКИТИН