Справа № 201/5646/24
Провадження № 2/201/12 36/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Тернової А.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Нестеченка Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального вищого навчального закладу «Дніпровська академія музики» Дніпропетровської обласної ради, про визнання протиправним та скасування висновку, наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та стягнення компенсації за моральну шкоду,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

17 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Комунального вищого навчального закладу «Дніпровська академія музики» Дніпропетровської обласної ради в якому просила суд:

- Висновок комісії про перевірку професійної кваліфікації концертмейстера ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року створеної Наказом № 10 від 26 січня 2024 року «Про проведення перевірки професійної кваліфікації» визнати неправомірним та скасувати

- Визнати наказ Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровська академія музики імені М. Глінки» Дніпропетровської обласної ради № 21 від 06 березня 2024 року «Про оголошення догани», яким було оголошено ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани - неправомірним та скасувати його.

- Стягнути з Комунального вищого навчального закладу «Дніпровська академія музики» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 компенсацію за моральну шкоду в розмірі 10 000 грн

-стягнути судові витрати по справі

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 2011 року вона працює на посаді концертмейстера в Комунальному вищому навчальному закладі «Дніпровська академія музики» Дніпропетровської обласної ради.

06 березня 2024 року її було ознайомлено з наказом № 21 від 06 березня 2024 року про оголошення їй догани. З даним наказом вона не згодна та вважає його протиправним.

Так, Наказом № 10 від 26 січня 2024 року «Про проведення перевірки професійної кваліфікації» у зв?язку з розглядом скарг в.о. ректора було створено комісію для перевірки професійної кваліфікації ОСОБА_1 та провести позачергове засідання циклової комісії «Загальне фортепіано» для заслуховування звіту комісії та обговорення дотримання вимог посадової інструкції концертмейстера ОСОБА_1 під час освітнього процесу за результатами якого повідомити ректора. Перевірка повинна була тривати до 09 лютого 2024 року. Змін до наказу № 10 від 26 жовтня 2024 року не вносилося та її не було повідомлено про продовження службового розслідування.

Висновком комісії про перевірку професійної кваліфікації концертмейстера ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року було прийнято рішення, що вона не виконує I-II Розділи посадової інструкції та вимог Додатку 1 до Посадової інструкції у зв`язку з чим було рекомендовано оголосити їй догану.

На підставі Висновку комісії про перевірку професійної кваліфікації концертмейстера ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року відповідачем було прийнято Наказ № 21 від 06 березня 2024 року про оголошення їй догани.

Оскаржуваний наказ не містить обґрунтування за які саме факти було винесено догану, відсутні дати вчинення конкретних проступків, час та посилання на пункти посадової інструкції, що були нею порушені в той чи інший день.

Відповідач у оскаржуваному наказі стверджує, що догана винесена за невиконання Розділів І та ІІ, додатку 1 Посадової інструкцію концертмейстера у повному обсязі.

Тобто на думку відповідача вона порушила всі пункти Розділів І та ІІ, Додатку 1 Посадової інструкцію концертмейстера.

Натомість Розділ І Посадової інструкції концертмейстера це «Загальні положення» тому вона жодним чином не могла порушити весь Розділ І Посадової інструкції, який містить кваліфікаційні вимоги щодо посад, виконання наказів і розпоряджень, проходження медичних оглядів тощо. Тому дисциплінарне стягнення не може виноситися за пункти загальних положень інструкції.

Висновок комісії не містить жодних посилань на порушення нею пунктів Розділу 11 Посадової інструкції, натомість відповідач у оскаржуваному наказі стверджує, що нею порушено весь 11 Розділ Посадової інструкції.

Комісія керувалася суто суб`єктивним поглядом без об`єктивної оцінки фактів та відверто чинила щодо неї мобінг про що вона неодноразово повідомляла в.о. ректора.

Членами комісії було призначено ОСОБА_3 та Лебідь В.О. які в свою чергу 22 січня 2024 року та 25 січня 2024 року писали доповідні на ім`я в.о. ректора щодо ймовірного нею порушення посадової інструкції, а тому не могли бути об`єктивними при перевірці своїх же доповідних записок. Окрім того членом комісії було призначено ОСОБА_4 , яка неодноразово вчиняла стосовно неї мобінг, про які вона 06 лютого 2024 року повідомляла в.о. ректора.

Також зазначила, що висновки комісії не підтвердженні жодними поясненнями здобувачів освіти чи викладачів, що ставить під сумнів достовірність наданих висновків. Рівень її кваліфікації у разі виявлення професійної невідповідності певним вимогам може оцінюватися лише атестаційною комісією.

Відповідач систематично порушує її права, приймаючи протиправні накази про дисциплінарне стягнення та незаконні звільнення чим завдавав їй моральні страждання які вона оцінює в 10 000 грн. (а.с. 3-16).

28 червня 2024 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю пославшись на наступне. Так дисциплінарне стягнення було застосоване за неналежне виконання позивачем своїх обов`язків концертмейстера, порушення позивачем пунктів посадової інструкції, а саме пунктів А1,А1.31, А1.33, А1.У2,А3.У1,А3.У3,А4.З1,А2.32,Б3.У1,Б3.У2,В1.У2 даної посадової інструкції 05 лютого 2024 року - урок фаху зі студенткою ОСОБА_5 , 05 лютого 2024 року урок фаху зі студенткою ОСОБА_6 , 08 лютого 2024 року - урок з класу ансамблю та читання з аркуша зі студентами 1 курсу коледжу ЦК «Оркестрові духові та ударні інструменти, 12 лютого 2024 року - урок фаху зі студенткою ОСОБА_7 . Догана оголошено в терміни встановленні ст. 148 КЗпП України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування висновку комісії щодо перевірки професійної кваліфікації ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року зазначили, що даний висновок не є рішенням відповідача, яке породжує будь які правові наслідки для позивача, оскільки результат діяльності комісії мав за собою наслідок у вигляді наказу про оголошення догани, який і оскаржується позивачем.

Стосовно стягнення моральної шкоди на користь позивача, вказали що позивачем не доведено належними доказами спричинення їй моральної шкоди. (а.с. 78-83).

11 липня 2024 року позивачем надано письмові пояснення на відзив відповідача, в яких остання підтримала обставини викладенні в позовній заяві (а.с. 131-134).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 17 травня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. ( а.с. 61-62).

Ухвалою судді від 20 травня 2024 року позовна заяву у зв`язку з виявленими недоліками було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 63-64)

10 червня 2024 року ухвалою судді, після усунення позивачем виявлених судом недоліків провадження у справі було відкрито (а.с. 68-69).

Разом з позовною заявою позивачем було надано клопотання про допит свідка, яке 10 жовтня 2024 року в судовому засіданні було задоволено.

В судовому засідання позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю

Фактичні обставини, встановлені судом

Позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем.

Наказом № 21 від 06 березня 2024 року Комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія музики» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання розділу 1 та 11 посадової інструкції концертмейстера та додатку 1 до цієї інструкції (а.с. 18), з яким ОСОБА_1 під розпис ознайомилася 06 березня 2024 року. Даний наказ позивач вважає незаконним та винесеним в порушення норм КЗпПУ.

25 серпня 2022 року ОСОБА_1 під розпис ознайомилася з посадовою інструкцією (а.с. 113).

02 листопада 2023 року з доповідною запискою на ім`я ректора стосовно дій концертмейстера ОСОБА_1 на концерті 01 листопада 2023 року звернулася студентка ОСОБА_6 (а.с.85-86).

10 грудня 2023 року з доповідною запискою на ім`я ректора стосовно дій концертмейстера ОСОБА_1 звернулася студентка ОСОБА_8 (а.с.87-88).

22 грудня 2023 року з заявою стосовно заміни концертмейстера ОСОБА_1 звернулася мати учня ОСОБА_9 (а.с. 89).

18 січня 2024 року з доповідною запискою на дії ОСОБА_1 звернувся викладач ОСОБА_10 (а.с. 91), а 22 січня 2024 року голова ЦК «Загальне фортепіано» ОСОБА_3 стосовно скарг студентів та батьків учнів які займаються з концертмейстером ОСОБА_1 (а.с. 92-97).

25 січня 2024 року з доповідною запискою на ім`я ректора про недоліки у роботі ОСОБА_1 звернулася ОСОБА_11 стосовно скарг студентів та батьків учнів які займаються з концертмейстера ОСОБА_1 (а.с. 98-101)

26 січня 2024 року Наказом № 1, розглянувши скарги які надійшли від студентів фахового музичного коледжу Роздобутько Л. та ОСОБА_6 , батьків учнів музичної шкоди ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з приводу неналежного виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 , а також доповідні записки з даного приводу від голови ЦК «Загальне фортепіано» ОСОБА_3 , голови ЦК «Оркестрові духові та ударні інструменти» ОСОБА_10 , наказано попередити ОСОБА_1 про дотримання під час освітнього процесу обов`язків, які покладені на неї посадовою інструкцією концертмейстера, а саме умов щодо компетенцій та якості професійного комплексу концертмейстера. Призначити комісію для перевірки професійної кваліфікації концертмейстера ОСОБА_1 та надання висновку щодо рівня її професійного комплексу та відповідності вимогам, визначених у Додатку 1 до Посадової інструкції концертмейстера. Провести перевірку в термін до 09 лютого 2024 року та надати ректору висновок комісії (а.с. 19).

06 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася з заявою на ім`я ректора про вчинення стосовно неї мобінгу (а.с. 34).

13 лютого 2024 року комісією надано Висновок про перевірку професійної кваліфікації концертмейстера ОСОБА_1 , відповідно до якого за результатами відвідування занять комісія одноголосно прийшла до наступних висновків щодо рівня професійного комплексу концертмейстера ОСОБА_1 та відповідності вимогам, визначеним у Додатку 1 до посадової інструкції концертмейстера, а саме:

1. Першою вимогою до професійного концертмейстера - наявність педагогічних здібностей, наявності у спеціаліста високих моральних якостей, грунтовної психолого - педагогічної підготовки, умінь та навичок у методичній та виконавській сферах.

2. При виконанні своїх професійних обов?язків як концертмейстера ОСОБА_1 допускає такі грубі порушення посадової інструкції та вимог до професійного комплексу концертмейстера як:

???неякісне знання та виконання тексту творів, які вивчаються студентами:

???відсутність володіння повним спектром компонентів музичної мови:

???нерозуміння стилістичних особливостей у музиці композиторів різних епох:

???недотримання принципів творчої міжособистісної взаємодії:

???відсутність розуміння ансамблевої взаємодії:

???агресивне та вороже ставлення до професійних побажань від колег та викладачів.

3. Сукупність всіх цих факторів створює некомфортну атмосферу у колективі викладачів, студентів та учнів музичної школи. Та унеможливлює якісно проводити освітній процес, а це негативно впливає на здобуття професійних навичок здобувачами освіти.

Рекомендовано на підставі проведеної перевірки професійної кваліфікації концертмейстера ОСОБА_1 притягнути останню до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї заходи дисциплінарного стягнення (а.с. 20-22).

Даний висновок ОСОБА_1 отримала 19 лютого 2024 року.

21 лютого 2024 року на ім`я ректора з заявою та доказами наданням підтвердження досягнень звернулася ОСОБА_1 (а.с. 33)

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що її було обрано головою комісії для перевірки скарги студентів та викладачів на ОСОБА_1 . Вона була присутньою на всіх концертах як декан та на двох концертах разом з комісією. Скарги на ОСОБА_1 почали надходити ще в минулому році, в колективі з нею ніхто не підтримує відносин.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до вимог статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до норми статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця (стаття 139 КЗпП України).

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення (частина перша статті 147 КЗпП України).

Відповідно до частини третьої статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку (висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 712/6576/17).

При цьому суд касаційної інстанції зауважив, що саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Згідно до положень частини першої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен затребувати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з тим саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2024 року у справі № 607/9072/22 виклав висновок про те, що «ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни».

У постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №461/8132/17 також сформульовано висновок щодо застосування норм права, з якого вбачається, що у трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

В наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Судом під час розгляду справи встановлено, що роботодавець не виконав обов`язок з надання доказів наявності фактів винного вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Зі змісту оскаржуваного наказу № 21 від 06 березня 2024 року яким було оголошено догану позивачу вбачається, що підставою накладення дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 було порушення останньою своїх професійних обов`язків як концертмейстера під час освітнього процесу у період з 02 лютого по 12 лютого 2024 року, а саме грубе порушення посадової інструкції та вимог до професійного комплексу концертмейстера як:

неякісне знання та виконання тексту твору, які вивчаються студентами

відсутність володіння повним спектром компонентів музичної мови

нерозуміння стилістичних особливостей у музиці композиторів різних епох

недотримання принципів творчої міжособистісної взаємодії

відсутність розуміння ансамблевої взаємодії

агресивне та вороже ставлення до професійних побажань від колег та викладачів.

Відповідачем в порушення вимог діючого законодавства не зазначено в чому саме полягає порушення трудової дисципліни позивачем, лише зазначено за невиконання розділу 1 та 11 посадової інструкції концертмейстера та додатку 1 до цієї інструкції. Проте розділ 1 посадової інструкції концертмейстера це «Загальні положення», який містить кваліфікаційні вимог щодо посад, виконання наказів та розпоряджень, проходження медичних оглядів. Розділ 11 містить завдання та обов`язки, які на думку відповідача позивач всі й порушила.

Окрім того відповідачем зазначено про порушення позивачем в повному обсязі й додатку № 1 до посадової інструкції.

Проте у висновку комісії від 13 лютого 2024 року комісія посилається на порушення Додатку 1 до посадової інструкції за умовними позначеннями а саме: A.1, A1.31, A1.33, А1.У2, А.3.У1, А3.У2, А.3.У3, А4.31, А2.32, БЗ.У1, Б3.У2, В.1.У.2, натомість по інших умовних позначень А.1.32 (Психологічні аспекти публічного виступу, техніки самоконтролю), А.1.У1 (Акомпанувати солістам та колективам відповідно до специфіки їх інструментів/співу...), А.2 (Ведення навчальної, ділової та професійної комунікації державною мовою), A2.31 (Норми української ділової, літературної мови), А 2.31 (Професійна лексика), А2.У 1 (Володіти українською мовою в усній і письмовій комунікаціях), А3.32 (Техніка читання з аркуша, основи читання партитур, цифрового балансу), А3.33 (Основи транспозиції), АЗ.У4 (Читати з аркуша, виконувати музичний матеріал викладений різними способами), А3.У5 (Транспортувати музичний матеріал), А4 (Здатність взаємодіяти з учасниками навчального процесу), А4.У1 (Взаємодіяти зі здобувачами освіти, їх батьками, колегами...), Б.1 (здатність планувати професійну діяльність), Б1.31 (Способи підготовки до навчальних занять), Б1.32 (Види та призначення цифроіих застосунків...), Б.1У1 (Планувати навчальні заняття/публічні виступи здобувачів), Б1.У.3 (Використовувати цифрові технології), Б2-Б2.У2 (Ведення документів), Б3.31 (Норми законодавства щодо академічної автономії педагогічних працівників), Б2.У.2(Планувати та організовувати процес самоосвіти) комісія жодних зауважень не висловила. Хоча відповідач у оскаржуваному наказі вказує на порушення позивачем всього Додаток 1 до Посадової інструкції.

Окрім того відповідно до наказу № 10 від 26 січня 2024 року перевірка повинна була тривати до 09 лютого 2024 року, проте висновок комісії надано 13 лютого 2024 року, тобто поза межами встановленими наказом № 10.

Відповідно до ст 50 Закону України «Про освіту» атестація педагогічних працівників - це система заходів, спрямованих на всебічне та комплексне оцінювання педагогічної діяльності педагогічних працівників. Атестація педагогічних працівників може бути черговою або позачерговою. Педагогічний працівник проходить чергову атестацію не менше одного разу на п`ять років, крім випадків, передбачених законодавством. За результатами атестації визначається відповідність педагогічного працівника займаній посаді, присвоюються або підтверджуються кваліфікаційні категорії, присвоюються педагогічні звання. Перелік кваліфікаційних категорій і педагогічних звань педагогічних працівників визначається Кабінетом Міністрів України. Рішення атестаційної комісії може бути підставою для звільнення педагогічного працівника з роботи у порядку, встановленому законодавством. Положення про атестацію педагогічних працівників затверджує центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Отже питання перевірки професійної кваліфікації педагогічного працівника встановлюється лише атестаційною комісією відповідно до вимог Положення про атестацію педагогічних працівників закладів ( установ) освіти сфери культури Наказ Міністерства культури України від 12 липня 2018 року № 628 .

Відповідно до п. 2 Положення атестація педагогічних працівників закладів освіти сфери культури - система заходів, спрямованих на всебічне та комплексне оцінювання їх педагогічної діяльності. Атестація є складовою забезпечення якості культурно-мистецької освіти та її методичного забезпечення.

Пунктами 3,5, 10 Положення передбачено, що атестація може бути черговою або позачерговою. Підставою для позачергової атестації є ініціатива керівника закладу - у разі виявлення в результаті моніторингу якості освіти зниження педагогічним працівником якості педагогічної або методичної роботи.

За результатами атестації визначається відповідність (невідповідність) педагогічного працівника займаній посаді.

Натомість відповідач отримавши ще в 2023 році доповідні записки в порушення норм діючого законодавства створив комісію 26 січня 2024 року, для перевірки професійної кваліфікації позивача.

Оскаржуваний наказ не містить обґрунтування за які саме факти було винесено догану, відсутні дати вчинення конкретних проступків, час та посилання на пункти посадової інструкції, що були нею порушені в той чи інший день.

Таким чином, оспорюваний позивачем наказ про оголошення догани, винесений відповідачем на підставі не підтвердженого належними доказами висновку комісії, який наданий вже після строку встановленого у наказі про проведення перевірки професійної кваліфікації, в порушення вимог ст. 148 КЗпП , а саме дисциплінарне стягнення застосовано пізніше одного місяця з дня його виявлення, у наказі про оголошення догани відсутні посилання на конкретні частини, пункти, статті нормативно-правових актів (законів, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції, тощо), які були порушені працівником, без визначення наявності чи відсутності ступеня тяжкості вчиненого, наявності чи відсутності заподіяної діями чи бездіяльністю працівника шкоди, без визначення усіх обставин події, яка була кваліфікована керівником саме як дисциплінарний проступок.

Отже, враховуючи, що відповідачем не доведено неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків, не доведено елементів складу дисциплінарного проступку, керуючись принципом презумпції невинуватості, який діє в трудовому праві, згідно з яким не можна притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності, доки роботодавцем не доведена його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість, а при відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність підстави для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді догани, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання неправомірним та скасування висновку комісії щодо перевірки професійної кваліфікації ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року суд зазначає наступне, що даний висновок не є рішенням відповідача, яке породжує будь які правові наслідки для позивача, оскільки результат діяльності комісії мав за собою наслідок у вигляді наказу про оголошення догани, який і оскаржується позивачем.

Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 3 Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В той же час, п. 4 вказаної Постанови Пленуму передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Як встановлено судом, внаслідок порушення відповідачем законних прав позивача, а саме незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності, внаслідок чого було порушено звичний для останньої уклад життя, завдало їй моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, остання зазнала втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду.

Щодо рішень: Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 30 червня 2021 року справа № 206/2141/21 про скасування наказу КВНЗ "Дніпропетровська академія музики ім. М. Глінки" ДОР" від 20.04.2021 № 22-к «Про особовий склад» яким було оголошено ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 50-52); рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 грудня 2021 року справа № 201/5940/21 про поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди (а.с. 53-54) та рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 вересня 2023 року справа № 201/10380/22, про поновлення ОСОБА_1 на роботі у Комунальному вищому навчальному закладі «Дніпропетровська академія музики ім. М. Глінки» ДОР» на посаді концертмейстера (а.с. 55-58), суд зазначає наступне, що при розгляді даної справи суд не бере до уваги попередні рішення судів для вирішення даного спору, натомість вбачає, що існує тенденція застосування до позивача її роботодавцем відповідних рішень, які неодноразово оскаржені в суді, що свідчить про наявність особистісного конфлікту між сторонами.

Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в розмірі 10 000,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч. 1 ст. 274. 5 ст.279, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального вищого навчального закладу «Дніпровська академія музики» Дніпропетровської обласної ради, про визнання протиправним та скасування висновку, наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та стягнення компенсації за моральну шкоду задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровська академія музики імені М. Глінки» Дніпропетровської обласної ради № 21 від 06 березня 2024 року «Про оголошення догани», яким було оголошено ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Стягнути з Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровська академія музики ім. М. Глінки» ДОР» (, 49044, м. Дніпро, вул. Ливарна, 10) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) компенсацію за моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

Стягнути з Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровська академія музики ім. М. Глінки» ДОР» (, 49044, м. Дніпро, вул. Ливарна, 10) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28 лютого 2025 року

Суддя С.О. Демидова