ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ХАРКОВА
№ провадження 2/646/908/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.25 містоХарків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Іщенко О. В.

за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Мякоти Тетяни Миколаївни до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 30 червня 1984 року між ним та відповідачкою Караванським сільським РАЦС Нововодалазького району було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені, з 2004 року сторони проживають окремо, спроби налагодити подружнє життя позитивного результату не дали. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу подружжя не має.

Позивач уважає, що шлюб не може бути збережений та підлягає розірванню з огляду на те, що у них з відповідачкою різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Постійні конфлікти на грунті сімейно-побутових проблем призвели до виникнення неприязні один до одного, втрати взаємних почуттів любові та поваги.

З огляду на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_3 , зареєстрований 30 червня 1984 року Караванським сільським РАЦС Нововодалазького району, актовий запис № 7.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.12.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні на 20 січня 2025 року.

Через систему «Електронний суд» представником позивача було надано клопотання, в якому він просив судове засідання, призначене на 20 січня 2025 року, та всі наступні судові засідання проводити без його участі та без участі позивача. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання 20.01.2025 сторони не з`явились, клопотань/заяв, відзиву на позовну заяву від ОСОБА_3 не надходило.

Оскільки відповідачка вперше викликались у судове засідання, відзиву до суду надано не було, суду була невідома її правова позиція, тому, ураховуючи, що процесуальна невизначеність стану учасників справи може призвести до ухвалення рішення з порушенням процесуальних норм, судом було відкладено судове засідання на 20.02.2025.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 30.06.1984 Караванським сільським РАЦС Нововодолазького району Харківської області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 30.06.1984 було укладено шлюб, актовий запис № 7.

Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має.

У судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти позовних вимог позивача, уважала, що шлюб між нею та ОСОБА_1 може бути розірвано. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини з позивачем давно припинені, проживають вони окремо та що між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище, що було у шлюбі - « ОСОБА_5 ».

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до пункту 10) Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частини першої статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03.12.2020 відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Ураховуючи викладене вище, суд уважає,що шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 30 червня 1984 року Караванським сільським РАЦС Нововодалазького району, підлягає розірванню з підстав неможливості подальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї.

Спору про поділ майна та місця проживання дитини між сторонами у справі немає.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить лише від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. У зв`язку з відсутністю бажання відповідачки ОСОБА_3 щодо зміни її прізвища після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Згідно з частиною першою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9) частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 1211,20 гривень. Докази в підтвердження наявності інших судових витрат в матеріалах справи відсутні.

Керуючись статями 110, 112 - 114 Сімейного кодексу України, статями 13, 141, 247, 265, 268 та 294 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 30 червня 1984 року Караванським сільським РАЦС Нововодолазького району Харківської області заактовим записом № 7 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти діб з дня проголошення рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Суддя О. В. Іщенко