Справа № 727/113/25
Провадження № 2/727/517/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці:

в складі : головуючого судді Танасійчук Н.М.

секретаря судових засідань Кремзелюк О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Осовської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, -

Встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Чернівецької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак за даною адресою зареєстрована не була. Згідно ордеру N?78 серії РЦК від 14 липня 1983 року, виданого на підставі рішення виконкому Ради народних депутатів міста Чернівці від 25 червня 1983 року, сім`ї батька позивача було надано право на вселення у квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 27,19 кв. м.

Згідно вищевказаного ордеру основним квартиронаймачем була її бабуся ОСОБА_4 , а членом сім?ї був батько позивачки - ОСОБА_5 .

У 1994 році ОСОБА_5 та ОСОБА_6 батьки позивачки одружилися, після чого почали проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_7 , та відповідно з народження проживала з батьками за вищевказаною адресою.

До 2002 року позивачка із батьками та бабусею ОСОБА_4 проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Однак у 2002 році батьки розлучилися та мама переїхала жити окремо. Позивачка час від часу проживала у кожного із батьків, однак у період навчання більше часу проводила із батьком та проживала за адресою: АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_4 померла.

Після її смерті фактичним та єдиним квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_5 , який був єдиною особою, яка була там зареєстрована.

У 2015 році позивачка одружилася із ОСОБА_8 . Після одруження змінила прізвище на ОСОБА_9 та почала з чоловіком проживати за адресою - АДРЕСА_1 , у квартирі батька.

Однак із початком війни , в лютому 2022 року, ОСОБА_2 з чоловіком та дитиною переїхали проживати до Німеччини, де перебували по червень 2022 року.

У червні 2022 року позивач з дитиною повернулися до України, а чоловік залишився працювати та проживати в Німеччині. Після повернення позивач продовжувала проживати разом із батьком, доглядати за ним, вести спільне господарство.

У 2024 році у ОСОБА_5 поступово почав погіршуватися стан здоров?я, він періодично лікувався, та ІНФОРМАЦІЯ_3 він помер. Після його смерті, ОСОБА_2 , як єдиний спадкоємець першої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Шкляр Марини Михайлівни із заявою про відкриття спадкової справи, та 30 грудня 2024 року було відкрито спадкову справу N?73477300. Згідно Довідки N?158/02-14 від 30 грудня 2024 року, виданої приватним нотаріусом Шляр М.М., спадкоємцем його майна ОСОБА_5 за законом в порядку статті 1261 Цивільного кодексу України, є його донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Факт того, що ОСОБА_5 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 підтверджується довідкою N?68258961 від 18.12.2024 року, виданою Департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, з якої також вбачається, що на момент його смерті інших осіб за вказаною адресою не було зареєстровано.

Після смерті ОСОБА_5 , позивачка дізналася, що квартира, в якій вони весь час проживали, не належала її батьку, а дозвіл на зайняття вказаної квартири був наданий ще у 1983 році міською владою на підставі відповідного ордеру, однак ОСОБА_5 за життя не скористався своїм правом на приватизацію вищезазначеної квартири.

Як стверджує ОСОБА_2 , на даний час вона проживає у вказаній квартирі разом із своїм малолітнім сином, доглядає за житловим приміщенням, сплачує всі комунальні послуги, що підтверджується копіями відповідних квитанцій.

Оскільки позивач не зареєстрована в даній квартирі, вона не може переоформити на себе особові рахунки по сплаты комунальних послуг.

Вказує, що оскільки вона постійно проживала разом із своїм батьком та своєю сім`єю у квартирі АДРЕСА_2 , однак не була зареєстрована за місцем проживання, вважає, що на даний час має право на визнання за нею права користування вказаною квартирою та просить суд визнати за нею, ОСОБА_2 , право користування житловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_2 , як члена сім`ї наймача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці 09.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці 31.01.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав наведених у позові.

Представник Чернівецької міської ради Осовська М.М. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечувала, оскільки свідки вказали про те, що позивач постійно проживала разом зі своїм батьком у спірній квартирі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку:

Із копії ордеру N?78 серії РЦК від 14 липня 1983 року, виданого на підставі рішення виконкому Ради народних депутатів міста Чернівці від 25 червня 1983 року, встановлено, що ОСОБА_4 , та членом її сім?ї, а саме - ОСОБА_5 надано право на вселення у квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 27,19 кв. м. (а.с. 9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_7 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що встановлено із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11)

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.12)

Із довідки наданої департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради № 68258961 від 18.12.2024 року встановлено, що за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою АДРЕСА_1 - ніхто не зареєстрований. (а.с. 13)

Із довідки N?158/02-14 від 30 грудня 2024 року, виданої приватним нотаріусом Шляр М.М. вбачається, що після смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем його майна за законом в порядку статті 1261 Цивільного кодексу України, є його донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15).

З акту обстеження житлово-побутових умов наданого ЖБК N?3 від 30 грудня 2024 року, та довідки про склад зареєстрованих осіб від 30 грудня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 , 1994 року народження, з 06 березня 2019 року по даний час зареєстрована, однак не проживає в кв. АДРЕСА_3 (а.с.16-17)

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 16 березня 2015 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_9 .(а.с.18)

З акту №7, наданого КП «Містосервіс» судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 фактично проживала та проживає на даний момент без реєстрації ОСОБА_2 - 1994 р.н. (а.с. 35)

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду , що є сусідкою ОСОБА_2 і товаришує з нею. У них є спільні інтереси, оскільки вони обидві мають дітей. Інколи вони залишали одна в одної дітей. Свідок інколи заходила в гості до позивача ОСОБА_2 та бачила, що вона постійно проживала в квартирі АДРЕСА_4 разом зі своїм батьком, Батько в 2024 році помер і ОСОБА_11 продовжує проживати в цій квартирі разом з своїм малолітнім сином.

Свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що проживає в одному під`їзді із ОСОБА_13 , підтримує з нею дружні відносини. ОСОБА_14 заходив до неї додому, бачив, що вона проживала разом з батьком. В школу ОСОБА_11 ходила , також, проживаючи в батька.В минулому році батько ОСОБА_11 помер, то вона проживає разом з дитиною. Батько ОСОБА_11 інколи випивав, то вони з цього приводу сварилися, але разом сплачували комунальні послуги, вели господарство та ділили побут.

Свідок ОСОБА_15 вказала, що вона є тіткою позивача та позивач зареєстрована разом із нею на АДРЕСА_5 , але там не проживає, бо постійно проживала разом з своїм батьком на вул. Південно Кільцевій. Батько в минулому році помер, то ОСОБА_11 проживає в квартирі батька разом з своїм малолітнім сином, оскільки її чоловік перебуває на роботі за кордоном.

Таким чином, наведені письмові докази та свідчення свідків підтверджують те, що позивач постійно проживала разом зі своїм батьком за адресою АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

У статті 9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 61 статей 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Частиною першою статті 106 ЖК Української РСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК Української РСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом статті 65 ЖК Української РСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Статтею 107 ЖК Української РСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані норми матеріального права, судом встановлено, що позивач має право користування квартирою АДРЕСА_2 , оскільки була вселена в квартиру будучи неповнолітньою дитиною, зі згоди її батька , який був основним квартиронаймачем та проживала в цій квартирі зі згоди батька аж до моменту його смерті, брала участь в утриманні квартири, вела побут з батьком.

В аналогічних за змістом правовідносинах, зокрема в справі № 199/9418/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21.05.2020 року вказав на необхідності визнання за особою права користування спірною квартирою.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 9, 63, 64, 65, 106 ЖК України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, ст.ст. 259, 268 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право користування житловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_2 , як члена сім?ї наймача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 27.02.2025 року.

Суддя Н.М. Танасійчук