КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 372/4381/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2543/2025Головуючий у суді першої інстанції - Фінагеєва І.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Кравченко А.С.,

за участю:

представника позивачки Богуш М.К.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Богуш Мариною Костянтинівною, на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року позивачка через свого представника - адвоката Богуш М.К. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно з яким просила:

- визнати недійсним договір іпотеки від 24.02.2022, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований у реєстрі 24.01.2022 за № 504;

- скасувати записи про державну реєстрацію іпотеки за №46321783, який було внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 63027289 від 24.01.2022 та про державну реєстрацію обтяження за № 46321775, який було внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 63027271 від 24.01.2022;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 15877 грн. 82 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Одночасно з позовною заявою представником позивачки було подано заяву про забезпечення вказаного позову, в якій він просив суд постановити ухвалу про забезпечення позову, якою до набрання судовим рішенням законної сили у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки від 24.01.2022, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. та зареєстрований у реєстрі 24.01.2022 за № 504:

- заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії майнового характеру стосовно земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0350;

- накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:002:0350;

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші реєстраційні дії) щодо нерухомого майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0350.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову посилалася на те, що 04.01.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1345542,00 грн. зі строком повернення до 24.01.2023.

Договором про внесення змін та доповнень від 25.01.2023 відповідачі домовилися про збільшення суми позики до 2 325 672,00 грн., а строк повернення такої позики вирішили продовжити до 24 січня 2024 року. Договором про внесення змін та доповнень від 24 січня 2024 року відповідачі домовилися про збільшення суми позики до 2 570 168,00 грн., а строк повернення такої позики вирішили продовжити до 24 січня 2025 року.

На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним вище договором позики між відповідачами було укладено договір іпотеки від 24 січня 2022 року, відповідно до умов якого в іпотеку передано земельну ділянку з кадастровим номером: :02:002:0350, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка, яка є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 10 травня 2008 року, вважає зазначений вище договір іпотеки таким, що суперечить вимогам діючого законодавства України і відповідно підлягає визнанню недійсним, оскільки вона не надавала своєї згоди на його укладення.

Крім того, позивачка є співвласником зазначеної вище земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка придбана ОСОБА_3 під час перебування з позивачем у зареєстрованому шлюбі.

При цьому, ОСОБА_2 своєю вимогою від 15 липня 2024 року про усунення порушень повідомив ОСОБА_3 про свій намір на підставі зазначеного вище договору іпотеки звернути стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:002:0350, яка є предметом зазначеного вище договору іпотеки в рахунок виконання зобов`язання ОСОБА_3 за відповідним договором позики або від свого імені продати зазначену вище земельну ділянку будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Таким чином, позивачка вважає, що відповідач у будь-який момент до завершення розгляду справи за позовом позивачки про визнання договору іпотеки недійсним та набрання рішенням суду законної сили, може відчужити або обтяжити зазначену вище земельну ділянку без згоди позивачки, яка є співвласником даної земельної ділянки, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, адже в такому разі замість вирішення спору, виникне новий спір між позивачкою та відповідачем про право матеріальне щодо права власності на предмет іпотеки і позивачка змушена буде подавати позови про визнання правочинів щодо відчуження відповідної земельної ділянки, яка є предметом спірної іпотеки недійсними та інші вимоги на відновлення її прав.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.08.2024 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено (а.с. 85-90).

В апеляційній скарзі представник позивачки посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що відповідач ОСОБА_2 у будь-який момент до завершення розгляду справи за позовом позивачки про визнання договору іпотеки недійсним та набрання рішення законної сили, може відчужити або обтяжити земельну ділянку без згоди позивачки, яка є співвласником даної земельної ділянки, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яким вона звернулася до суду.

При цьому, зазначає, що чинне законодавство не містить заборони вжиття заходів забезпечення позову на майно, що є спільною сумісною власністю, до моменту виділення часток у праві спільної сумісної власності (а.с. 93-98).

Представник позивачки у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1 та 3 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2022 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти 1345542 грн. 00 коп. зі строком повернення до 24.01.2023.

Договором про внесення змін та доповнень від 24.01.2024 відповідачі домовилися про збільшення суми позики до 2570168 грн. 00 коп., а строк повернення такої позики вирішили продовжити до 24.01.2025.

На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним вище договором позики між відповідачами було укладено договір іпотеки від 24.01.2022, відповідно до умов якого в іпотеку передано земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0350, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору міни від 20.01.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.01.2021 приватним нотаріусом КМНО Лазарєвою Л.І., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224.

ОСОБА_2 своєю вимогою від 15.07.2024 про усунення порушень повідомив ОСОБА_3 про свій намір на підставі вищевказаного договору іпотеки звернути стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0350, яка є предметом договору іпотеки, в рахунок виконання зобов`язання ОСОБА_3 за відповідним договором позики або від свого імені продати зазначену ділянку будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".

Разом з тим, ОСОБА_1 , яка є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.05.2008, вважає договір іпотеки від 24.01.2022 таким, що суперечить вимогам діючого законодавства України і відповідно підлягає визнанню недійсним, оскільки вона надавала своєї згоди на його укладення.

При цьому, позивачка вказувала, що вона є співвласником зазначеної вище земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка придбана ОСОБА_3 під час перебування з позивачкою у зареєстрованому шлюбі.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивачка вказувала на можливість відповідачем відчужити спірне майно без її згоди, як співвласника майна, що в майбутньому може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушення чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, адже в такому разі замість вирішення спору виникне новий спір між позивачкою та відповідачем щодо права власності на предмет іпотеки і позивачка змушена буде подавати позови про визнання правочинів щодо відчуження відповідної земельної ділянки, яка є предмет іпотеки, недійсними та інші вимоги на відновлення її прав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у цьому випадку захід забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0350 та предмет позовних вимог є співмірними, оскільки заборона вчиняти реєстраційні дії стосується майна, що належить до предмета спору.

У свою чергу, висновок суду про неможливість вжиття заходів забезпечення позову через те, що земельна ділянка належить ОСОБА_3 , розмір часток подружжя не визначені та не виділені у порядку, який передбачений чинним законодавством, колегія суддів вважає помилковим, оскільки чинне законодавство не містить заборони вжиття заходів забезпечення позову на майно, що є спільною сумісною власністю, до моменту виділення часток у праві спільної сумісної власності.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0350.

Разом з тим, в іншій частині забезпечення позову, заява задоволенню не підлягає, оскільки накладення арешту на нерухоме майно та заборона відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії майнового характеру стосовно земельної ділянки не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, предмет позову та наведені позивачем обґрунтування позову та необхідності його забезпечення, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149, 150, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Богуш Мариною Костянтинівною, - задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0350, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова