ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1476/25 Справа № 211/3443/24 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Зубакової В.П., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №211/3443/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Товариств з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Ніколенко Д.М., -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2024 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бондаренко Олексій Володимирович, звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»), треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С., та просить суд визнати виконавчий напис №64096 від 31.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у сумі 10 462,00 грн. таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на вчинення його нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено - визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 березня 2021 року за №64096 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором 458007-А від 29.12.2018 у загальній сумі 10 462,00 грн.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 816, 80 грн. та витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 9 000 грн.

З моменту набрання рішенням законної сили скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 31 травня 2024 року, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №64096 від 31 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. у виконавчому провадженні №68737460, відкритого постановою від 22 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та неправильне дослідження поданих доказів, що мають значення для справи, просило оскаржуване рішення в частині стягнення витрат на надання правничої допомоги скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог в цій частині.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази понесених позивачем витрат на правову допомогу, а саме, документи на підтвердження сплати послуг адвоката (квитанція до прибуткового касового ордеру/касовий ордер/платіжне доручення).

Наданий адвокатом Бондаренко О.В. Договір про надання правової допомоги від 01.10.2021 свідчить про надання правової допомоги та юридичних послуг, яка не є витратами на правничу допомогу. Відповідно до предмета Договору від 01.10.2021 неможливо з`ясувати в рамках якої судової справи надається правова допомога, чи взагалі має відношення вищезазначений Договір до справи № 211/3443/24.

Звертає увагу суду на те, що ціни за надані адвокатом Бондаренко О.В. послуги встановлені довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість.

На адресу апеляційного суду від представника заявника Бондаренка О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач вважає її необґрунтованою, а вимоги незаконними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Зазначає, що 04.06.2024р. через канцелярію суду першої інстанції, представником позивача адвокатом Бондаренко О.В. було подано супроводжувальний лист від 04.06.2024р. до якого додано квитанцію про сплату послуг правничої допомоги № 02 від 04.06.2024р. та акт (опис) виконаних робіт від 04.06.2024р. з детальним описом робіт, виконаних адвокатом в межах надання договору правової допомоги № 09 від 01.10.2021р.

Отже, твердження відповідача про те, що матеріалах даної справи відсутні докази понесених позивачем витрат на правову допомогу, спростовується наявними у справі письмовими доказами.

Крім того, всупереч позиції відповідача, заміна терміну «правова допомога» на «правнича допомога» обумовлена стандартами української мови, які визначають, що прикметник, застосовуваний для позначення відповідного виду допомоги, походить від іменника, що позначає саму професію особи, яка надає таку допомогу. Іменником для позначення особи, яка надає послуги у сфері права (у юридичній сфері), є слово «правник». Отже, саме особи, що належать до правничої професії, надають професійну правничу допомогу. Більш того, терміни правовий правничий правний юридичний є родо-видовими синонімами.

Відповідач оспорює вартість наданих адвокатом юридичних послуг та зазначає, що останнім порушено принцип співмірності при її визначенні. Проте, аргументи відповідача стосовно вартості наданих адвокатом юридичних послуг не заслуговують, оскільки, позовна заява (стор. 6), на виконання вимог цивільного процесуального законодавства, містить попередню суму судових витрат, які Позивач поніс у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи у суді, в тому числі і 9 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Вказані витрати, як зазначалося вище, підтверджені договором про надання правової допомоги, прибутковим касовим ордером, та актом виконаних робіт, а вартість зазначених в ньому послуг, є співмірною із складністю справи, обсягом виконаних робіт та часом, витраченим адвокатом на їх виконання.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача Бондаренко О.В. заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні, з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №64096 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором 458007-А від 29.12.2018 у загальній сумі 10 462,00 грн.

У подальшому відповідач передав виконавчий напис до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. та 22.02.2022 приватним виконавцем було постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження №68737460.

Задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині рішення, суд першої інстанції врахував вимоги частин 4, 5 ст.137 ЦПК України, складність справи, відсутність фактичних судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співмірності, що не призведе до неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду та розглянувши доводи апеляційної скарги виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Надаючи належну та правову оцінку належним та допустимим доказам понесення витрат на надання правової допомоги, наданих позивачем, судова колегія констатує, що сама справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є незначною за своєю складністю та відноситься до категорії малозначних із встановленою судовою практикою, витрати не відповідають критерію їх реальності та критерію розумності, на думку судової колегії, є завищеними та підлягає зменшенню до 4 000 грн.

За таких обставин, на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь позивача ОСОБА_1 витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 9 000 грн. слід змінити і визначити до стягнення розмір таких витрат у сумі 4 000 грн., задовольнивши апеляційну скаргу частково. В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» задовольнити частково.

Змінити рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2024 року в частині стягнення витрат на правову (правничу) допомогу із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь позивача ОСОБА_1 визначивши таку у сумі 4 000 (чотири тисячі) грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 26.02.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв