Справа № 446/364/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

26.02.2025 року суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У. І. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 ,

встановив:

заявниця ОСОБА_1 звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з моменту звернення із цією заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно вимог ст.160 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

П. 4 ч.1 ст.161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до положень ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

В поданій заяві заявник ОСОБА_1 , вказує, що боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Відомостей про зареєстроване місце проживання боржника на території України подана заява про видачу судового наказу не містить.

Однак, судом відзначається, що чинний ЦПК України не передбачає порядку перевірки судом України місця проживання боржника на території іншої держави у межах наказного провадження.

Згідно з частиною 9 статті 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.3 ст.165 ЦПК України, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як вбачається з копій документів, долучених до заяви про видачу судового наказу, боржник є громадянином Республіки Польща, де й проживає, що унеможливлює суду встановити його місце реєстрації, проживання (перебування).

При цьому судом відзначається, що провадження у справах за участю іноземних осіб здійснюється відповідно до розділу ХІ ЦПК України. Даним розділом передбачено звернення суду України до іноземного суду із судовим дорученням про надання правової допомоги. Така дія передбачає зупинення провадження у справі відповідно до п. 8 ч.1 ст.252 ЦПК України.

Вчинення таких вище вказаних процесуальних дій звернення в порядку наказного провадження унеможливлюється.

Таким чином, судом встановлено відсутність правових підстав у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь заявника ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Разом з тим, заявник має право звернутися до суду із вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини у порядку позовного провадження, шляхом звернення з відповідною позовною заявою до суду.

Керуючись ст.ст.10, 160, 163- 166, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2

Роз`яснити заявнику її право звернутись до суду з тими ж самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя У.І. Костюк